ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 681/983/21
Провадження № 22-ц/4820/355/23
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
секретар судового засідання – Кошельник В.М.,
за участю: представників сторін
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 681/983/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк», яка подана представником – адвокатом Демчуком Олександром Васильовичем, на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2022 року, в складі судді Горгулько Н.А. у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання правомірною відмову у сплаті заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в :
У вересні 2021 року АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09.09.2021 р. складає 27203,82 доларів США, з яких - 9236,56 доларів США заборгованість за кредитом, - 14440,75 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, - 3526,51 доларів США заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін в порядку ст. 625 ЦК України, а також стягнути на користь товариства судові витрати в розмірі 10886,23 грн.
На обґрунтування позову вказувало, що відповідно до укладеного договору №11323940000 від 28.03.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 10000 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника та зобов`язалася щомісяця повертати кредитні кошти в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту, також сплачувати проценти, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23 жовтня 2037 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.
За користування кредитними коштами позичальник зобов`язалася щомісячно сплачувати проценти в розмірі 14 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк позичальник зобов`язана сплатити проценти в розмірі, збільшеному вдвічі (п 1.3 кредитного договору).
Укладеною Додатковою угодою №2 від 04.02.2009 року було змінено строк повернення кредиту - не пізніше 27.03.2028 року та змінено строки виконання процентів, нарахованих за період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року.
Додатковою угодою №3 від 04.02.2009 року від 04.02.2009 року було змінено схему погашення кредиту з графіку на ануїтетний платіж, та позичальник зобов`язався повертати кредит і сплачувати проценти шляхом сплати 04 числа кожного місяця ануїтетних платежів у розмірі 115,80 доларів США.
Позивач свої зобов`язання виконав належними чином, однак відповідач не виконувала умов кредитного договору, внаслідок чого їй було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту. Однак, ОСОБА_1 вимоги не виконала, заборгованість не погасила, а тому, посилаючись на вказані обставини АТ «Укрсиббанк» просило ухвалити рішення, яким задоволити позовні вимоги.
08 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до АТ «Укрсиббанк» в порядку Закону України «Про захист прав споживачів», в якому просила визнати правомірною відмову у сплаті заборгованості за кредитним договором та відмовити в задоволенні первісного позову у зв`язку з пропуском строку давності пред`явлення позовних вимог.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №11323940000 від 28 березня 2008 року, а також відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк» про визнання правомірною відмову у сплаті заборгованості за кредитним договором.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позову АТ «Укрсиббанк», товариство через свого представника Демчука О.В. подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позову товариства, ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» в повному обсязі, а також здійснити перерозподіл судових витрат.
Так, апелянт не погоджується із висновком суду про пропуск строку звернення до суду із цим позовом. Зокрема, апелянт зазначає, що суд обґрунтував свій висновок тим, що боржник вніс останній платіж 24 грудня 2008 року, отже строк для внесення чергового платежу, відповідно до графіка, настав 12 січня 2009 року. Оскільки в цей день не було здійснено черговий платіж, тому, на думку суду, з 13 січня 2009 року розпочався перебіг позовної давності для подання позову про стягнення заборгованості.
Однак, апелянт вважає такий висновок суду не вірним, оскільки поза увагою суду залишився той факт, що між сторонами було укладено Додаткову угоду №2, якою змінено строк повернення кредиту – не пізніше 27 березня 2028 року.
Крім того, підписанням додаткової угоди, сторони погодили плату за кредит шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів 04 числа кожного календарного місяця строку кредитування. Тобто, з 04 лютого 2009 року сторони змінили та погодили щомісячні зобов`язання боржника, встановивши новий строк та розмір їх виконання.
Апелянт вважає безпідставним висновок суду про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу та обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Апелянт вважає невірним і посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі №444/9519/12.
Також поза увагою суду залишилось надіслання на адресу боржника ОСОБА_1 – 12 липня 2021 року вимоги про дострокове повернення кредиту та погашення відсотків, якою було змінено кінцевий строк виконання зобов`язання. Отже, враховуючи положення ЦК України та постанови Верховного Суду від 05.07.2017р. по справі № 6-509цс17 остаточний строк повернення кредиту настав 22 серпня 2021року (12.07.2021р. + 41 дн.). А до суду позовна заява була подана 20 вересня 2021 року, тобто в межах строків позовної давності.
В апеляційній скарзі апелянт також зауважує, що факт отримання коштів позичальником не оспорювався, кредитний договір частково виконувався, недійсним договір або його окремі умови в судовому порядку не визнавалися, питання нікчемності конкретних умов відповідачем не заявлялось, отже згідно ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Крім того, розрахунок наданий банком не був спростований. 
Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить задоволити його апеляційну скаргу.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню в частині з ухваленням нового рішення в цій частині з наступних підстав.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Так судом встановлено, що 28 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанкк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1132394000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 10000 доларів США на строк з 28 березня 2008 року по 27 березня 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14 % річних (п.1.1, 1.2, 1.3). Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в банку (п. 1.5). Позичальник погашає кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетного платежу в сумі 83,34 долара США згідно графіку погашення кредиту ( Додаток № 1 до договору).
В разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором, невиконання або прострочення виконання грошових зобов`язань, передбачених договором, банк має право змінити терміни повернення кредиту та визнати термін повернення кредиту таким, що настав і вимагати повернення від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит (п.п. 3.1.3, 6.1)
У випадку порушення позичальником зобов`язань за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути банку заборгованість за кредитом, сплатити проценти за користування кредитом у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту (п.3.4.3).
У разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом шляхом направлення відповідної письмової вимоги на адресу позичальника. Терміни дострокового повернення кредиту вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов`язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту, у випадку неотримання позичальником вимоги протягом 40 днів рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту (п.6.1). 
28 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанкк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 1132394000 від 28 березня 2008 року за умовами якої змінено графік погашення кредиту згідно Додатку № 2 до угоди – Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.
04 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанкк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 1132394000 від 28 березня 2008 року за умовами якої змінено кінцевий строк повернення кредиту, а саме не пізніше 27 березня 2028 року.
04 лютого 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанкк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 3 до кредитного договору № 1132394000 від 28 березня 2008 року за умовами якої сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Так сторони погодили, що позичальник з дати підписання додаткової угоди зобов`язується повертати кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 115,8 доларів США до 4 числа кожного місяця строку кредитування.
Додатком № 2 «Графік платежів» до Додаткової угоди № 3 визначено окремо складові частини ануїтетних платежів - 115,8 доларів США в частині розміру погашення тіла кредиту та процентів за його користування щомісячно за період з 02.2009 року по 03.2028 року. 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та видав позичальнику кредит.
Однак ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, останній платіж сплатила в січні 2009 року.
В зв`язку з цим АКІБ «УкрСиббанк» 12.07.2021 року відповідно до п.п. 3.1.3, 3.4.3, 6.1 кредитного договору направило ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості протягом 31 дня з дати одержання повідомлення про прострочення заборгованості за кредитом. При цьому банком у вимозі зазначено, що в разі не усунення порушень умов договору протягом 41 календарного дня з дати відправлення вимоги банк вимагає від позичальника сплатити достроково всю заборгованість за кредитним договором, в тому числі за тілом кредиту та відсотки за користування кредитом, що підтверджується реєстром поштових відправлень. 
Однак ОСОБА_1 такі вимоги банку не виконала з січня 2009 року жодних коштів банку не сплачувала, внаслідок чого станом на 09 вересня 2021 року за розрахунком банку в неї виникла заборгованість по кредиту в розмірі 9236,56 доларів США, по відсотках за користування кредитом в розмірі 14440,75 доларів США, а також банком нараховані відсотки в порядку ст. 625 ЦПК України в сумі 3526,51 долар США.
Вказані обставини підтверджуються кредитним договором, додатковими угодами та іншими матеріалами справи.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У частині другій статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Докази у справі достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 прострочила виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, з січня 2009 року свої зобов`язання за договором взагалі не виконувала а тому у липні 2021 року банк змінив строк виконання основного зобов`язання, звернувшись відповідно до умов договору 12.07.2021 року до позичальника з вимогою дострокового повернення кредитних в повному обсязі, який настав на 41 день з дати відправлення повідомлення, а саме 22 серпня 2021 року.
Відмовляючи в позові за пропуском строку позовної давності суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущений строк позовної давності, так як позивач останній платіж по кредитному договору сплатила в січні 2009 року, а тому з цього час почався перебіг строку позовної давності, а з позовом банк звернувся в вересні 2021 року.
Однак такі висновки суду першої інстанції щодо відмови в позові в повному обсязі є помилковими. 
Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).
Частиною 1 статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Позовна давність застосовується лише при вирішенні сторонами спору в суді.
Законом установлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
У такому випадку позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення коштів у повному обсязі  після закінчення кінцевого строку повного виконання зобов`язання.
Позовна давність може бути застосована лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом першої інстанції рішення у справі.
Оскільки за умовами додаткової угоди №3 з додатком до кредитного договору ОСОБА_1 мала виконувати основне зобов`язання частинами шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів в сумі 115,8 доларів США та повернути банку кредит в повному обсязі після зміни строку кредитування до 22 серпня 2021 року, то позовна давність за вимогами позивача про стягнення кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо дострокового повернення тіла кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.
З січня 2009 року ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, отже з того часу в Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанкк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», виникло право на позов і почався перебіг позовної давності за простроченими платежами щодо кожного платежу згідно графіку погашення кредиту.
Умовами Додатку № 2 «Графік платежів» до Додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 1132394000 визначено графік погашення кредиту щомісячними платежами до 04 числа кожного місяця ануїтетними платежами - 115,8 доларів США в період з 02.2009 року по 03.2028 року. При цьому в цьому додатку окремо визначено розмір складових частин платежу щодо розміру частин тіла кредиту та розміру частини процентів за його користування.
Оскільки позичальник після зміни строку кредитування повинна була повернути банку кредит до 22 серпня 2021 року, останній платіж перед цим терміном мав бути сплачений до 04 серпня 2021 року, з позовом банк звернувся 15 вересня 2021 року, то в даному випадку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у вигляді щомісячних ануїтетних платежів за період з 04 жовтня 2018 року по 04 вересня 2021 року в межах строку позовної давності.
Відповідно до Додатку № 2 «Графік платежів» до Додаткової угоди № 3 до кредитного договору № 1132394000 прострочена заборгованість за вказаний період з 04 жовтня 2018 року по 04 вересня 2021 року складає 1355,77 доларів США по тілу кредиту, 2813,03 долара США по відсотках за користування кредитом.
Також з ОСОБА_1 на користь позивача слід достроково стягнути заборгованість по тілу кредиту, яка мала бути сплачена за період з 05 вересня 2021 року по 04 березня 2028 року в сумі 5953,97 доларів США.
А також з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути грошові кошти за порушення грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України.
Як вбачається з розрахунку, наданого банком, позивач розрахував грошові кошти за порушення грошового зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України з розміру 28% як подвійної відсоткової ставки за користування кредитним договором, передбаченої умовами договору. При цьому представник банку пояснив, що така відповідальність за невиконання договору позичальником, передбачена умовами договору.
Однак колегія судді з такими доводами банку не погоджується.
За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже за своєю правовою природою дана норма є санкцією, яка встановлює відповідальність позичальника за простроченння виконання грошового зобов`язання
Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 розділу 5 «Порядок зміни процентної ставки» кредитного договору процентна ставка за договором може бути змінена, банк згідно умов договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення в разі порушення позичальником кредитної дисципліни,зокрема неналежне виконання умов договору. У разі настання даної обставини банк не пізніше 14 днів з дати збільшення процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки із зазначенням розміру та дати шляхом направленння на адресу позичальника рекомендованого листа. Такий розмір ставки застосовується з дати, що буде вказана у повідомленні банку.
В той же час п.п. 4.1. розділу 4 «Відповідальність сторін» договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення грошових зобов`язань за кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту. Банк має право вимагати від позичальника сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу,якщо сума заборгованості виражена у гривні або у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту простроченого платежу щодо суми валютної заборгованості, пеня нараховується за кожний день прострочення платежу.
Таким чином, як вбачається з умов договору, в договорі не передбачено відповідальність позичальника на підставі норм ст. 625 ЦК України за простроченння виконання грошового зобов`язання саме в розмірі подвійної відсоткової ставки за користування кредитним договором, передбаченої умовами договору, а сторони обумовили лише відповідальність за невиконання умов договору у вигляді розмір неустойки (пені).
При цьому п.п. 5.1, 5.2 договору сторони визначили випадки підстави та порядок збільшення відсоткової ставки банком за весь час користування кредитними коштами до закінчення строку дії договору, однак вказаний порядку збільшення відсоткової ставки банком дотриманий не був. 
В зв`язку з викладеним колегія суддів вважає, що наданий банком розрахунок процентів на підставі ст. 625 ЦК України як відповідальність за невиконання грошових зобов`язань не відповідає умовам договору та не може бути застосований судом при вирішенні спору.
Однак, оскільки позивач просив суд застосувати норми ст. 625 ЦК України як підстави відповідальності відповідача за невиконання грошових зобов`язань, колегія судді приходить до висновку, що в даному випадку боржник зобов`язаний банку сплатити три проценти річних від простроченої суми.
Оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту ануїтетними платежами щомісяця в розмірі 115,8 доларів США, боржник такі щомісячні платежі не платила, то в межах строку позовної давності за період з 04 жовтня 2018 року по 04 вересня 2021 року з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних від кожної простроченої суми платежу в загальному розмірі 121,59 долар США (115,8х3%х35).
Таким чином в загальному з відповідача слід стягнути заборгованість по кредитному договору у в загальній сумі 10244,36 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту – 7309,77 доларів США, по відсотках за користування кредитом – 2813,03 долара США, 3% річних – 121,59 доларів США.
Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та помилково відмовив в позові в повному обсязі, хоча з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором по періодичним платежам в межах строків позовної давності щодо тіла кредиту і відсотків за його користування та достроково тіло кредиту, яке підлягало сплаті в період до 2028 року. 
Враховуючи ви кладене колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норма матеріального права з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 10244,36 доларів США а в решті позову слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов АТ КБ «Приватбанк» заявлено з ціною 27203,82 долара США, задоволено на суму 10244,36 доларів США, тобто на 37,66% (10244,36х100: 27203,82).
При подачі позову банк сплатив судовий збір в сумі 10886,23 грн. за подання апеляційної скарги 16329,35, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» слід стягнути судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 10249,39 грн (10886,23+ 16329,35х37,66%).
Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, код ЄДРПУО 09807750) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 28 березня 2008 року № 11323940000 в сумі 10244,36 доларів США, з яких заборгованість по тілу кредиту – 7309,77 доларів США, по відсотках за користування кредитом – 2813,03 долара США, 3% річних – 121,59 доларів США.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10249,39 грн.
В решт і рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 березня 2023 року.

        Судді                                          А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова