П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/396/22-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маренич Ігор Володимирович 
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
06 січня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , в день виключення зі списків частини (01.08.2021) грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;
- стягнути із НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , виплатити ОСОБА_1 , середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 01.08.2021 по 28.12.2021 року.
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , в день виключення зі списків частини (01.08.2021) грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та коштів по індексації грошового забезпечення.
- стягнути із НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_5 , виплатити ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 01.08.2021 по 28.01.2022 року.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.08.2022 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного розрахунку.
Стягнуто з НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені по день фактичного рахунку за період з 01.08.2021 р. по 28.01.2022 р. у розмірі 80312,72 грн.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Також просив зменшити розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку за період з 01.08.2021 по 28.01.2022 з урахуванням обставин викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено наявними в справі матеріалами, 30.07.2021 року відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №220-ОС підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.06.2021 №239-ОС за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" з правом носіння військової форми одягу.  
28.12.2021 р. на картковий рахунок позивача надійшли в кошти в сумі 79626,61 грн із зазначенням "компенсація речового майна" на користь ОСОБА_1 
18.01.2022 р. на картковий рахунок позивача надійшли в кошти в сумі 35889,51 грн із зазначенням "індексація" на користь ОСОБА_1 
28.01.2022 р. на картковий рахунок позивача надійшли в кошти в сумі 66239,53 грн із зазначенням "компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій" на користь ОСОБА_1 .
Вважаючи, що за таких умов відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову та з огляду на очевидну неспівмірність суми несвоєчасно виплаченої грошової компенсації за речове майно з розміром середнього заробітку за час затримки їх виплати при звільненні, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, дійшов висновку, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 80312,72 грн, яка розрахована із врахуванням періоду з часу несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні по час розрахунку з ним, відсоткового співвідношення між розміром несвоєчасно виплачених сум та розміром розрахованого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 80312,72 грн (121190,16 грн. х 66,27 %).
Як слідує із доводів апеляційної скарги, відповідачем не заперечується наявність у позивача права на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2021 по 28.01.2022. При цьому, відповідач вважає, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідаме критеріям, визначення відповідальності НОМЕР_3 прикордонного загону  за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 6396 грн, яка розрахована із врахуванням періоду з час несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні по час фактичного розрахунку з позивачем, а тому апелянт просить зменшити розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку за період з 01.08.2021 по 28.01.2022 з урахуванням обставин викладних в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне. 
Як встановлено судом, період затримки розрахунку з відповідачем становить :
148 календарних днів (з 01.08.2021 р. по 28.12.2021) день остаточного розрахунку за неотримане речове майно;
171 календарний день (з 01.08.2021 р. по 18.01.2022) день остаточного розрахунку за індексацію;
179 календарних днів (з 01.08.2021 р. по 28.01.2022 р. день остаточного розрахунку за невикористані дні додаткової відпустки.
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Порядку №100).
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються, зокрема, б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо) (п. 4 Порядку).
При цьому суд вважає, що у даному випадку середньоденну заробітну плату слід обчислювати із застосуванням показника "календарні дні", оскільки затримка розрахунку при звільненні компенсується працівникові також за увесь період, безвідносно до кількості робочих днів.
Виходячи з вказаних показників, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складає 677,04 грн (20713,00 грн + 20586,20 грн) / 61 днів (кількість днів у червні та липні 2021 року).
Оскільки остаточний розрахунок із позивачем здійснено 28.01.2022 року при виключенні його із списків особового складу частини ще 01.08.2021 року, середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за вказаний період із розрахунку 677,04 грн за 179 днів затримки складатиме 121190,16 грн.
Статтею 116 КЗпП України визначено, що на підприємство, установу, організацію покладається обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплативши всі суми, що йому належать, а у разі невиконання такого обов`язку виникає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.
Разом з тим встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.
Суд враховує, що реалізуючи свої права працівник має діяти добросовісно. При цьому під час захисту прав працівника має бути дотриманий розумний баланс між інтересами такого працівника та роботодавця.
Оскільки відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від розміру простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг такої відповідальності може бути неспівмірним та непропорційним наслідкам порушення.
Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗПП України.
Такий підхід узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 травня 2019 року у справі №761/9584/15ц (провадження №14-623цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до  статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:
- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством. Колективним договором, угодою чи трудовим договором;
- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;
- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;
- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Також Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
У спірних правовідносинах сума, отримана шляхом множення середньоденного заробітку позивача на кількість днів затримки розрахунку при звільненні (181409,80 грн) є неспівмірною до суми невиплаченої своєчасно позивачеві компенсації за неотримане речове майно, індексації грошового забезпечення та невикористаних днів додаткової відпустки.
За таких умов суд вважає за необхідне вдатися до обрахунків належної до виплати позивачеві суми із застосуванням алгоритмів, визначених Верховним Судом.
Так, застосовуючи у даній справі критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, суд враховує наступні обставини.
Як свідчить надана відповідачем довідка, при звільненні з військової служби, загальний розмір виплат, належний позивачеві при звільненні, склав 273744,99 грн.
Частка грошової компенсації за неотримане речове майно, індексацію та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій (181409,80 грн) у цих виплатах складає 66,27 %.
Виходячи з принципів співмірності, розумності та справедливості, враховуючи розмір недоплаченої суми та істотність цієї частки порівняно із розміром сум, належних до виплати при звільненні, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь 80312,72 грн як середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (121190,16 грн. х 66,27 %).
З огляду на очевидну неспівмірність суми несвоєчасно виплаченої грошової компенсації за речове майно з розміром середнього заробітку за час затримки їх виплати при звільненні, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що справедливою, пропорційною і такою, що відповідатиме критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 80312,72 грн, яка розрахована із врахуванням періоду з часу несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні по час розрахунку з ним, відсоткового співвідношення між розміром несвоєчасно виплачених сум та розміром розрахованого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 80312,72 грн (121190,16 грн. х 66,27 %).
Таке застосування критерію зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, та такий спосіб захисту прав позивача у спірних правовідносинах відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 30.11.2020 року у справі №480/3105/19.
Дослідивши обставини справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80312,72 грн.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до  ст. 325 КАС України  та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.