Справа № 450/2184/22                        Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є. 
Провадження № 33/811/1405/22                Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.
Згідно з постановою,ОСОБА_1 07 липня 2022 року о 23 год. 40 хв. на 1 км + 500 м автодороги Т 1416 «Львів – Пустомити – Меденичі» керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Перевірка на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера «Драґер Алкотест». Результат тесту № 1790 позитивний і становить 1,93 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.9 «А» Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2022 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що розгляд справи проводився без його участі та участі його захисника, копію постанови він отримав 25.10.2022.
В обгрунутвання апеляційних вимог покликається на те, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом порушено вимоги ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП.
Згідно з матеріалами справи, така надійшла до Львівського апеляційного суду 29 листопада 2022 року та з дотриманням вимог КУпАП й розумних строків призначалася апеляційним судом до розгляду. Однак 12.12.2022 апеляційний розгляд так і не розпочався у зв`язку із клопотаннями ОСОБА_1 про відкладення судових засідань. У поданих клопотання про відкладення судових засідань, які призначались на 12.12.2022 та 22.12.2022 ОСОБА_1 зазначав про проходженням військової службу за контрактом та виїздом на навчання. Разом з тим, будь яких підтверджуючих документів суду апеляційної інстанції не надав, як і щодо представництва його інтересів будь-яким адвокатом, тому суд вважає за можливе проводити розгляд за його відсутності.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Окрім цього, за змістом ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на те, що судові засідання відкладалися за клопотаннями ОСОБА_1 , і будь яких підтверджень про зазначені ними причини неявки останнім не надано, з метою дотримання розумних строків розгляду справи за належного повідомлення про дату, час судового засідання, й відсутності на годину судового засідання даних про поважність причин неявки до суду, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.
З огляду на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 25 жовтня 2022 року та того ж дня мав можливість ознайомитися з мотивами прийнятого рішення, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та такий підлягає поновленню.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №284075 від 08.07.2022 (а.с. 2), 07.07.2022 о 23:40 год. на а/д Т1416 Львів-Пустомити-Меденичі 1км+500 м ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Бенц», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», що підтверджується тестом №1790 від 08.07.2022 результат огляду 1,93%о. З результатом не згідний. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у медичному закладі зі згоди водія у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком №001569 від 08.07.2022, чим порушив п.2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація.
Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001569 (а.с. 6), огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Проба проведеного за допомогою приладу «Alcotest 6820» огляду показала позитивний результат 1,93 ‰, що також стверджується роздруківкою приладу (а.с.1).
Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», результат – 1,93%о. З результатами огляду на місці, ОСОБА_1 не погодився, тому працівниками поліції був доставлений до медичного закладу, де також пройшов огляд результат – 2,13%о. За наслідками огляду, лікарем було складено висновок, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейськими протоколу, та подальшого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності судом.
       Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року.
Як вбачається з матеріалів справи у таких відсутні підтвердження, що ОСОБА_1 оскаржував висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його неповноти або неправильності або оскаржував дії працівників медичного закладу.
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки справу розглянуто без його участі, не може бути підставою для скасування постанови, оскільки як він так і адвокат Кошма О.Г. були повідомлені про судове засідання призначене на 20.10.2022 (а.с. 19,20), а порушене право відновлене шляхом подачі апеляційної скарги.
Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.
Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.
Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, зі сторони працівників поліції, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2022 року.
Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, його апеляційну скаргу  - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                  Урдюк Т.М.