Ухвала
Іменем України
 
27 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 607/19624/21 
провадження № 61-3541ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позов обґрунтований тим, що після смерті його батька ОСОБА_4 05 вересня 2020 року залишилось спадкове майно - житловий будинок із надвірними будівлями та він є спадкоємцем за заповітом. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини йому нотаріус відмовив, оскільки ним було пропущено строк для прийняття спадщини. Вказував на те, що визначений законом строк пропущений через те, що він знаходився за межами країни та не мав можливості приїхати для прийняття спадщини, тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від               30 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року,в задоволенні позову відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини без поважних причин. 
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обґрунтування причин пропуску строку тим, що ОСОБА_1 перебував на роботі за кордоном, про що свідчить відкрита віза на період з 16 жовтня 2020 року по 23     березня 2021 року та відмітки в паспорті про перетин кордону визнав неповажними, зазначивши, що позивач не був позбавлений можливості протягом шестимісячного строку надіслати поштою до нотаріальної контори заяву (повідомлення, телеграму) про прийняття спадщини чи подати відповідну заяву або надіслати її консулу.
09 березня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.
Підставою касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що апеляційний суд ухвалив рішення без урахування висновків Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не мав можливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не міг знайти документи про право власності на спадкове майно, інші спадкоємці ухилялися від надання відповіді про їх місцезнаходження. Після повернення в Україну, в липні 2021 року, він звернувся до державного нотаріуса, вона йому не повідомила про наявність документів та відмовила у видачі свідоцтва через пропуск строку. Скаржник зазначив, що з              16 жовтня 2020 року календарного дня - п`ятниці відкрито візу, а в понеділок -           19 жовтня 2020 року скаржник був змушений виїхати за кордон, протягом вихідних днів не мав можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою.
У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після чого відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 20 грудня 2012 року, згідно якого належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 заповів в рівних частинах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 81/2021 на момент смерті разом із спадкодавцем проживали донька ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 , та онук ОСОБА_3 . ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в шестимісячний строк відмовилися від спадкування обов`язкової частки в спадщині за законом.
Тернопільською районною державною нотаріальною конторою у відповідь на усне звернення ОСОБА_1 , щодо прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , надано роз`яснення від 23 липня 2021 року за № 1824/01-16, в якому зазначено, що оскільки заяву про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в нотаріальну контору в установлений законом строк ОСОБА_1 не подав та на момент його смерті зареєстрований за адресою померлого не був, ним пропущено строк для прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2021 року в справі № 464/4722/19 (провадження № 61-12878св21) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до посадової особи консульської установи України у Чеській Республіці на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат», а тому саме по собі проживання позивачки за межами України (без доведення поважності інших причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини) не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Близький за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17 (провадження № 61-28865св18), від 04 червня 2020 року у справі № 601/1157/19 (провадження № 61-4901св20), від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18 (провадження № 61-1883св19)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Встановивши, що у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що позивач не був позбавлений можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до консула України в країні перебування, а тому саме по собі проживання позивача за межами України не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини
Посилання на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               М. М. Русинчук
                                                                                                                                                                                                                                  Н. О. Антоненко                                                                                                                                                                                                                            І. О. Дундар