Справа № 459/3659/21                                Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В. 
Провадження № 22-ц/811/1534/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія: 68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       17 січня 2023 року                                                         м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря - Матяш С.І., 
з участю: позивача ОСОБА_1 , представника органу
опіки та піклування - Мазурак О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити  ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити над ним опіку, призначивши її опікуном малолітнього онука.
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що батьками малолітнього  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 (дочка позивачки) та відповідач  ОСОБА_2 , які не перебували в зареєстрованому шлюбі, але в свідоцтві про народження дитини відповідач записаний батьком. 
Після припинення у 2014 році фактичних шлюбних відносин між батьками малолітнього, останній став проживати з матір`ю та знаходився на її повному матеріальному утриманні. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати малолітнього померла і він залишився проживати разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровпний на даний час. 
Позивачка зазначає, що з моменту народження дитини відповідач відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема: матеріально не підтримував сина, не забезпечував необхідного харчування, придбання одягу та взуття, медичного догляду та лікування, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не приймає жодної участі у його вихованні, окрім того, відповідач неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, перебував у місцях позбавлення волі, позаяк, вона забезпечила онука житлом, створила необхідні умови для навчання та повноцінного розвитку, дбає про його здоров`я та займається вихованням дитини, тому, власне, в інтересах онука, з метою встановлення над ним опіки та призначення її опікуном малолітнього звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав і вважає, що для цього є визначені законом підстави. 
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Зазначає, що судом безпідставно не враховано тієї обставини, що малолітній ОСОБА_3 з дитинства проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач взагалі не брав участі у вихованні сина, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та перебував у місцях позбавлення волі.
Звертає увагу, що у судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 заявив, що батька не знає, боїться його і хоче проживати з бабусею.
Вважає, що суд безпідставно відмовив у допиті свідків, не з`ясував умови проживання відповідача, не дослідив його матеріальну спроможність утримувати дитину, а також безпідставно не врахував висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій заперечив доводи та вимоги апелянта, вказавши, що мав і має бажання підтримувати зв`язок із сином, брати участь у його вихованні та утриманні, однак, йому чинилися в цьому перешкоди. 
Причини своєї неявки пояснив перебуванням з березня 2022 року на військовій службі за призовом на період воєнного стану, згідно з указом Президента України, на підтвердження чого долучив відповідні документи. 
Заслухавши пояснення позивача та представника органу опіки та піклування в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Статтею 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров`я та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, при цьому, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК).
Відповідно до статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Так, статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК).
Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені статтею 166 СК України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.п.15,16), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» в рішенні від 07.12.2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що навіть факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини (1989 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є бабусею малолітнього  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з нею постійно проживає з 20.06.2014 року по теперішній час у її власному будинку (а.с.24, 27-28, 30-32).
Матір`ю дитини є ОСОБА_4 (а.с.15), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-18). 
Відповідач  ОСОБА_2 є батьком дитини (а.с.15), який проживає окремо.
Відповідач ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності (а.с.18-23), останній раз - вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01 листопада 2016 року засуджений до позбавлення волі строком на 4 роки.
З 10.03.2022 року по даний час ОСОБА_2 перебуває на військовій службі (солдат) у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира військової частини від 06.01.2023 року. 
Згідно з висновком органу опіки та піклування від 01.02.2022 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради №27 від 22.02.2022 року (а.с.72), визнано за доцільне позбавити відповідача  ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина.
Однак, у судових засіданнях в суді першої інстанції та під час розгляду справи в апеляційному суді, шляхом подання письмових пояснень, відповідач заперечував проти позову і просив не позбавляти його батьківських прав, пояснюючи бажанням брати участь у вихованні свого сина та його матеріальному утриманні, що свідчить про прояв у відповідача інтересу до дитини та може слугувати підставою для зміни його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків. 
Отже, за встановлених і наведених вище обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, оскільки не підтверджено належними та достатніми доказами, що розлучення з батьком необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Разом з тим, це не перешкоджає позивачці в майбутньому звертатись до суду з таким позовом за наявності визначених законом підстав та у випадку невиконання відповідачем вимоги суду про зміну відношення до виконання своїх батьківських обов`язків.
Таким чином, суд правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, не допустив порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення заявлених вимог, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 травня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 27 січня 2023 року.

Головуючий                                                  С.М. Бойко 

Судді:                                                           С.М. Копняк 

                                                        А.В. Ніткевич