ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/6648/20  Номер провадження 22-ц/814/1403/23	Головуючий у 1-й інстанції Баркова Н.В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Триголова В.М.,
суддів:        Дорош А.І., Лобова О.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката – Позднякова Сергія Генріховича на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 04 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків від суми боргу
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року позивач звернулась в суд із позовом до відповідача, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 3% річних у розмірі 8 613,41 грн. та інфляційні збитки у розмірі 10 929,63 грн. на загальну суму 19 543,04 грн. за невиконання постанови Харківського апеляційного суду від 11.12.2018 року щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у сумі 156 361,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 07.11.2009 року по листопад 2015 року, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова про розірвання шлюбу від 20.11.2015 року. Так, 14.04.2018 нею було укладено шлюб, у зв`язку з чим було змінено прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». 
16.04.2013 року в період спільного шлюбу з відповідачем за договором купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровим №2050 та Витягом № 7435364 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 
При поділі майна подружжя постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.04.2016 року змінено в частині розміру грошової компенсації вартості 1/2 частини вищевказаної квартири. Стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 156 361,00 грн. Постанова набрала законної сили з дня її прийняття, тобто 11.12.2018 року.
Позивачем отримано виконавчий лист за № 639/1012/15-ц, виданий 27.12.2018 року. У зв`язку з чим, 12.04.2019 року старшим виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гуком Сергієм Віталійовичем відкрито виконавче провадження № 58863490. 
До теперішнього часу, відповідачем не виконано рішення суду, що підтверджується інформацією про виконавче провадження з автоматизованої системи виконавчого провадження від 09.10.2020 року. 
Загальна сума позовних вимог до відповідача на 11.10.2020 року складає: 10 929,63 грн. інфляційних витрат + 8 613.41 грн. 3% річних = 19 543.04 грн. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем постанови Харківського апеляційного суду з 11 грудня 2018 року по теперішній час щодо стягнення з останнього компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , позивач вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 відповідно до розрахунку за період з 11.12.2018 року по 11.10.2020 року - 3 % річних у розмірі 8 613,41 грн. та інфляційні збитки у розмірі 10 929,63 грн., що разом становить суму у розмірі 19 543,04 грн.
З огляду на викладене, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Рішенням Жовтневого районного суд міста Харкова від 04 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання грошові кошти в сумі 19 543 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок три) гривні 04 копійки, з яких: 3% річних - у розмірі 8 613,41 гривень, інфляційні витати - у розмірі 10 929, 63 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
Скарга мотивована тим, що рішення є неправосудним та таким, що постановлене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим підлягає скасуванню.
Скаржник посилається на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не укладалось жодних договорів, а отже, відповідач не порушував зобов`язання.
Також апелянт зазначив, що вимоги ст..625 ЦК України не можуть бути застосовані при розгляді даного позову , у зв`язку із чим, позов не підлягає задоволенню.
Апелянт просить скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 04 жовтня 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, приходить до висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.11.2015 розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 07.11.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції під актовим записом №2316 (а.с.10).
Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано за   ОСОБА_5 , в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, право власності на автомобіль ВАЗ - 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 , 1987 р. випуску вартістю 16030 грн. 
В порядку розподілу майна подружжя припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 вартістю 526 698 грн. Залишено в користуванні ОСОБА_1 телевізор «Samsung», кріплення настінне для телевізора, цифровий ефірний приймач «Android mini PC», газову піч «Gorenie», газовий котел « Immergas», пральну машину «Hotront», кухонні стіл і кухонний куток, розкладний диван і підліткове ліжко загальною вартістю 18622 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/2 вартості спільного сумісного майна у розмірі 264 тис. 645 ( двісті шістдесят чотири тисячі 645) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1 323 грн. 22 коп. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 відмовлено. Відмовлено ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_5 про визнання права особистої приватної власності на квартиру за необґрунтованістю заявлених позовних вимог (а.с.11-13).
Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.07.2016 року абзац четвертий резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 р. викладено в наступній редакції: залишено в користуванні ОСОБА_1 телевізор «Samsung», кріплення настінне для телевізора, цифровий ефірний приймач «Android mini PC», газову піч «Gorenie», газовий котел « Immergas», пральну машину «Hotront», кухонні стіл і кухонний куток, розкладний диван і підліткове ліжко загальною вартістю 18 622 грн. (а.с.14).
14.04.2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис №190 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції Харківської області, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (а.с.9).
Постановою Харківського апеляційного суду від 11.12.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року змінено в частині розміру грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 156 361 грн. (а.с.15-16).
Разом з тим, постановою Верховного суду від 05.02.2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_8 залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного суду від 11.12.2018 року залишено без змін (а.с.17-22).
Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного ВДВС до Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Гук С.В. відкрито виконавче провадження №5886349 з примусового виконання виконавчого листа №639/1012/15-ц, виданого 27.12.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 156 361, 00 грн. (а.с.23).
Надана позивачем Інформація про виконавче провадження свідчить про невиконання відповідачем зазначеного зобов`язання про сплату грошової суми за рішенням суду (а.с.24-26).
Зазначена обставина не спростована відповідачем будь-якими доказами.
Позивачем від суми 156 361, 00 грн. за період з 11.12.2018 року по 11.10.2020 року надано розрахунок 3% річних в розмірі 8 613, 41 грн. та інфляційних витрат в розмірі 10 929, 63 грн., з яким погоджується суд і правильність якого не оспорювалась відповідачем, який не надав відповідного розрахунку (а.с.3, зворот).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Отже, місцевим судом вірно встановлено , що постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, зменшено суму розміру грошової коменсації вартості квартири , та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 156 361 грн. У зв`язку із невиконанням зобов`язання у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати інфляційних витрат та 3 відсотків річних , окрім сплати основного зобов`язання. 
Зазначене у ч.5 ст.11 ЦК України спростовує аргумент апелянта , щодо того, що між ним та ОСОБА_7 не укладалось жодних договорів , а отже і зобов`язання відсутнє. Зобовязання відповідача виникло з постанови Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року .
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).
Тож, наведене вище спростовує аргумент апелянта щодо безпідставності застосування судом першої інстанції ст..625 ЦК України.
Відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується постановою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2018 року, про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 156 361, 00 грн. в порядку поділу майна колишнього подружжя.
Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Та відповідачем не надано жодних доказів , що свідчили б про неможливість виконання ним зобов`язання.
З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а відтак апеляційний суд погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення вимог позивача так як вважає вірним висновок районного суду про обґрунтованість позовних вимог позивача та їх задоволення.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Позднякова Сергія Генріховича – залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 04 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді:                                         А.І. Дорош

                                                                О.А. Лобов