ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 332/2585/22                                 Головуючий в 1 інст. Яцун О.С.
Провадження № 33/807/129/23                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 3 ст. 172-20 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 березня 202 3року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду, за участі захисника – адвоката Морозова В.Ю. (в режимі відеоконференції) справу за апеляційною скаргою спільно поданою ОСОБА_1 та його захисником – адвокатом Морозовим В.Ю. на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3655,00 гривень, стягнуто судовий збір,-
В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 03.10.2022 о 16-30 год. солдат  ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді водія-електрика відділення управління командира батареї взводу управління командира 10 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону, перебуваючи в районі розташування 10 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону за адресою: (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), виконував обов`язки військової служби за контрактом, в умовах воєнного стану, всупереч вимогам ст.ст. 9, 11, 16, 127-128, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується копією акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Алконт-М» № 00216, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Морозов В.Ю. вважають постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , що є істотним порушенням вимог КУпАП. ОСОБА_1 будь-яких заяв про розгляд справи без його участі не подавав. 
Вказують, що під час події командир частини здійснював психологічний тиск та погрожував в`язницею, у зв`язку з чим ОСОБА_1 погодився пройти огляд за допомогою «Драгер». Матеріали справи не містять ознак сп`яніння. Відсутні докази того, що уповноважена особа роз`яснила права і обов`язки, відповідно до ст. 268 КУпАП.
Наголошують, що показник алкоголю у повітрі, що видихається із ротової порожнини є меншим за мінімально допустимий 0,5 проміле, згідно Віденської Конвенції, а тому склад інкримінованого правопорушення, відсутній. Показник 0,2 проміле, який передбачений національним законодавством, є показником алкоголю в крові, а не у повітрі, що видихається. 
Просять апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника, а із постановою апелянти ознайомились після закінчення строку на оскарження. 
Також просять апеляційний суд постанову районного суду скасувати, а провадження в справі закрити. 
Щодо поновлення строків апеляційного оскарження.
У відповідності до вимог ст.ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
В клопотанні апелянти вказують, що справу було розглянуто без участі ОСОБА_1 та його захисника. Про існування постанови учасники дізналися лише 10.11.2022 р., тобто поза межами строку на оскарження. 
Суд апеляційний інстанції, враховуючи вказане, дійшов до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення. 
Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника ОСОБА_1 – адвоката Морозова В.Ю., вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону з огляду на наступне.
Так, приймаючи рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 290 від 04.10.2022 року (а.с.2-3), яким встановлено, що 03.10.2022 о 16-30 год. солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді водія-електрика відділення управління командира батареї взводу управління командира 10 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону, перебуваючи в районі розташування 10 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону за адресою: (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), виконував обов`язки військової служби за контрактом, в умовах воєнного стану, всупереч вимогам ст.ст. 9, 11, 16, 127-128, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується копією акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Алконт-М» № 00216, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП; роздруківкою з приладу «Алконт – М» № тесту №2311 (а.с.5), якою встановлено, що ОСОБА_1 під час події перебував в стані алкогольного сп`яніння (0,41 проміле). ОСОБА_1 роздруківку підписав без зауваження; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6), яким встановлено, що ОСОБА_1 з результатами згодний; письмовими поясненнями командира взводу ОСОБА_2 (а.с.7), в яких він пояснив, що ОСОБА_1 03.10.2022 року в районі зосередження підрозділу перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, мова нерозбірлива). ОСОБА_1 направлено до КНП «Покровської міської лікарні», де встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (0,41 проміле); документами, які підтверджують, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ (а.с.8-10).
З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази у своїй сукупності беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, з огляду на наступне.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, які були повністю спростовані під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення. 
Зокрема, доводи про те, що суд в супереч вимогам ст.268 КУпАП розглянув справу без участі ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 (а.с.4), зміст якої вказує, що останній прохає розглянути справу без його участі у зв`язку із виконанням завдань за призначенням. 
Піддаючи аналізу вищевикладене, апеляційний суд вважає, що районний суд дійшов до вірних висновків про можливість провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Твердження про те, що відносно ОСОБА_1 командиром здійснювався психологічний тиск, апеляційний суд вважає лише формальним доводом, який направлений на створення штучних обставин для уникнення відповідальності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Будь-яких доказів про те, що за зверненням ОСОБА_1 або його захисника було розпочато процедуру службового чи досудового розслідування за вчинення психологічного тиску суду апеляційної інстанції надано не було. 
Посилання на те, що матеріали справи не містять ознак сп`яніння є також безпідставним, оскільки відповідно до письмових пояснень командира взводу – СОБ старшого лейтенанта ОСОБА_3 вказано, що під час зосередження підрозділу ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з порожнини рота, хитка хода, мова нерозбірлива. 
Таким чином, під час події уповноваженою особою було належним чином встановлені ознаки сп`яніння, які стали підставою для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я. 
Не роз`яснення прав і обов`язків, на думку апеляційного суду є також безпідставним твердженням захисника, оскільки відповідно до протоколу (а.с.3) ОСОБА_1 роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, що він підтвердив своїм підписом у відповідній графі. 
Апеляційний суд наголошує, що положеннями Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затверджено Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 № 329 (далі - Інструкція) встановлено механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України.
Додатком 1 до Інструкції затверджено форму протоколу про військове адміністративне правопорушення КУпАП.
Згідно п. 4 Розділу 2 Інструкції у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до п. 8 Розділу II Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 23 жовтня 2021 року N 329 (Далі - Інструкція), з метою припинення військового адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-20 КУпАП, військовослужбовця (військовозобов`язаного) може бути доставлено представником військової частини (органу військового управління, органу управління ДССТ) до відповідного органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні). Представник військової частини (органу військового управління, органу управління ДССТ) під час передачі військовослужбовця (військовозобов`язаного) повинен передати оперативному черговому органу управління Служби правопорядку (посадовій особі підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) копію протоколу, висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (у разі його проведення), інші матеріали, що підтверджують факт вчинення правопорушення (рапорти, свідчення свідків тощо), а також особисті документи та речі доставленого військовослужбовця (військовозобов`язаного).
Виходячи з викладеного, суд вважає, що твердження апелянта про те, що судом безпідставно не взято до уваги положення «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 N 452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за N 1413/27858, яка може бути використана в даному випадку за відсутності іншого нормативного акту, що регламентує проходження огляду та зареєстрований належним чином в Міністерстві юстиції України, не ґрунтуються на вимогах закону та не може бути прийняті до уваги, оскільки ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тоді як останній вчинив дане правопорушення не під час керування транспортним засобом, а під час несення військової служби. 
А тому, в цій частині апеляційні доводи апелянтів судом апеляційної інстанції до уваги не беруться. При цьому висновки про необхідність в даному випадку застосовувати положення вказаної Інструкції за аналогією, є хибними. 
Щодо відсутності доказів проведення огляду на місці, суд апеляційної інстанції вважає, що аналіз положень вищезгаданої Інструкції свідчить про те, що проведення огляду на стан сп`яніння на місці виявлення адміністративного правопорушення, як на це посилаються апелянти в апеляційній скарзі, не є передумовою для направлення особи до закладу охорони здоров`я для проведення медичного огляду, на відміну від Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому будь-яких порушень вимог Закону в цій частині апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.
Щодо результатів огляду, апеляційний суд вказує наступне. 
В матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами пристрою для визначення концентрації парів алкоголю у видихаємому повітрі «Алконт» - М, результат – 0,41 проміле.
Згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 фактично визнав свою вину, без зауважень підписав протокол про адміністративне правопорушення, за участі свідків, акт огляду на стан сп`яніння та роздруківку з технічного приладу.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до «Віденської конвенції про дорожній рух» від 08.11.68, яка ратифікована Україною у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря що видихається (0,25 проміле).
По-перше, апеляційний суд вважає, що застосування норм конвенції не може бути прийнято в даному випадку до уваги, оскільки вказані норми визначають певну процедуру для водіїв транспортних засобів, тоді як вказана справа, відноситься до обставин несення військової служби. 
По-друге, показники стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 складають 0,41 %, тобто перевищують той рівень, який передбачено навіть «Віденською конвенцією», на яку звертають увагу апелянти.
Інші доводи апелянтів мають формальний характер та спрямовані на ухилення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалам справи не містять.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови районного суду та закриття провадження в справі, апелянтами не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції справу розглянуто повно, об`єктивно та всебічно, а висновки суду щодо доведення винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н ОВ И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Морозова В.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Морозова В.Ю., залишити без задоволення. 
Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 332/2585/22