УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 645/4447/17
провадження № 61-12423ск22
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Захаровим Олександром Сергійовичем, на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року визнано та надано дозвіл на виконання рішення Економічного суду Могилевської області республіки білорусь від 04 травня 2017 року в справі №233-8/2016 за позовом ТОВ «БелУкрТрейд» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно 478 411,11 білоруських рублів, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита в розмірі 6720 білоруських рублів в дохід бюджету республіки білорусь в Україні.
 
У 2021 році ОСОБА_1 через представника подав до суду першої інстанції заяву про перегляд вказаної ухвали за нововиявленими обставинами. 
 
Підставою для перегляду вказаного рішення зазначив пункт третій частини другої статті 423 ЦПК Українита зазначив, що рішенням Економічного суду Могилевської області від 15 грудня 2020 року скасовано рішення Економічного суду Могилевської області від 04 травня 2017 року та поновлено розгляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами; рішенням Економічного суду Могилевської області від 14 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог, зокрема, Інспекції Міністерства з податків та зборів республіки білорусь по                м. Бобруйську про стягнення солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 6720 білоруських рублів відмовлено. Тому ухвала Фрунзенського районного суду                    м. Харкова від 14 грудня 2017 року підлягає перегляду в зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року, в задоволенні заяви відмовлено.
 
Суди мотивували своє рішення тим, що рішення Економічного суду Могилевської області від 15 грудня 2020 року, яким скасовано рішення Економічного суду Могилевської області від 04 травня 2017 року та поновлено розгляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами, потребує його визнання, оскільки воно може виконуватися на території країни-учасниці Конвенції лише після проходження у її компетентному суді спеціальної процедури його визнання та допуску до виконання.
 
При цьому суд першої інстанції зазначив, що в разі скасування рішення іноземного суду виконання припиняється згідно з пунктом 5 частини першої   статті 39 Закону «Про виконавче провадження» на підставі постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, а ухвала суду про визнання та виконання такого рішення не переглядається.
 
Апеляційний суд не взяв до уваги посилання ОСОБА_1 на пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» № 12, оскільки вказаний пункт надає роз`яснення щодо визнання рішень іноземного суду, що не потребують примусового виконання.
 
07 грудня 2022 року ОСОБА_1 через представника з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просить поновити строк, посилаючись на те, що копію оскарженої постанови він не отримував, оприлюднена вона в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07 листопада 2022 року, а дізнався про неї з реєстру 28 листопада 2022 року.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 грудня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначено, що відповідно до отриманого з Полтавського апеляційного суду листа докази про отримання ОСОБА_1 та його адвокатом копії оскарженої постанови апеляційного суду в матеріалах справи відсутні, при цьому, ОСОБА_1 зазначив, що докази направлення оскарженої постанови апеляційним судом до листа не додано. Копію листа Полтавського апеляційного суду додано ОСОБА_1 до заяви. 
 
Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 через представника просить скасувати судові рішення як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилаючись на пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначає, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року задоволено клопотання Інспекції Міністерства з податків та зборів республіки білорусь по            м. Бобруйську та надано дозвіл на виконання рішення від 04 травня 2017 року, а тому в цій справі вже було постановлено рішення, яке набрало законної сили, в зв`язку з чим процедура звернення з клопотанням про виконання рішення неможлива. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Суди встановили, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від                 14 грудня 2017 року клопотання начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам республіки білорусь по Могилевській області задоволено, визнано та надано дозвіл на виконання рішення іноземного суду Економічного суду Могилевської області республіки білорусь від 04 травня 2017 року по справі №233-8/2016 за позовом ТОВ «БелУкрТрейд» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно 478 411,11 білоруських рублів, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 державного мита в розмірі 6720 білоруських рублів в дохід бюджету республіки білорусь в Україні.
 
Рішенням Економічного суду Могилевської області від 15 грудня 2020 року скасовано рішення Економічного суду Могилевської області від 04 травня                 2017 року, поновлено розгляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Рішенням Економічного суду Могилевської області від 14 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у дохід республіканського бюджету 675 білоруських рублів державного мита за розгляд справи.
 
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
 
Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (далі - постанови Пленуму) роз'яснено, що оскільки за ухвалою про задоволення клопотання виконується рішення іноземного суду (арбітражу), в разі скасування у подальшому цього рішення виконання припиняється згідно з пунктом 5 частини першої статті 37 Закону «Про виконавче провадження» (на теперішній час відповідає пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»), при цьому виконавче провадження закривається за постановою державного виконавця, а ухвала суду не переглядається.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
 
Відповідно до пункту 1 статті 52 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах рішення іноземного суду немайнового характеру, які не потребують виконання, винесені судом кожної договірної сторони, після набрання ними законної сили визнаються на територіях інших договірних сторін без спеціального провадження, якщо установою юстиції запитуваної договірної сторони раніше у цій справі не було винесено рішення, що набрало законної сили, або якщо згідно з цією Конвенцією, а в не передбачених нею випадках - відповідно до законодавства договірної сторони, на території якої рішення має бути виконано, ця справа не належить до виключної компетенції установ юстиції останньої. Положення цієї статті відносяться і до рішень з опіки і піклування, а також до рішень про розірвання шлюбу, винесеними установами, компетентними відповідно до законодавства договірної сторони, на території якої винесене рішення.
 
Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму рішення, які не потребують виконання (визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції.
 
У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 як на нововиявлену обставину послався на наявність рішення Економічного суду Могилевської області від                15 грудня 2020 року, яким скасовано рішення Економічного суду Могилевської області від 04 травня 2017 року та поновлено розгляд справи в зв`язку з нововиявленими обставинами, а також на рішенням Економічного суду Могилевської області від 14 січня 2021 року, яким у задоволенні позову ТОВ «БелУкрТрейд» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суди вірно виходили з того, що рішення Економічного суду Могилевської області від 15 грудня 2020 року на території України не визнавалося, в зв`язку з чим установлені ним обставини не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами інших судових рішень.
 
Таким чином, оскільки в справі, що переглядається, вже було ухвалено рішення Економічного суду Могилевської області від 04 травня 2017 року, яке набрало законної сили та яке ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 14 грудня     2017 року вже було визнано та допущено до виконання на території України, то рішення Економічного суду Могилевської області від 15 грудня                  2020 року має пройти спеціальну процедуру (спеціальне провадження) з його визнання на території України. 
 
Посилання ОСОБА_1 на пункт 17 постанови Пленуму не беруться до уваги, оскільки як зазначив апеляційний суд, указаний пункт надає роз`яснення щодо визнання рішень іноземного суду, що не потребують примусового виконання, з чим погоджується колегія суддів.
 
Суди також обґрунтовано роз`яснили заявнику, що в разі скасування рішення іноземного суду, на підставі якого проводиться стягнення коштів з боржника на території України, виконання такого судового рішення припиняється шляхом прийняття державним виконавцем постанови про закриття виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а перегляд ухвали, якою надано дозвіл на виконання іноземного рішення на території України, не вимагається.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування.
Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 вересня 2021 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Захаровим Олександром Сергійовичем, на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від                           27 вересня 2021 року та на постанову Полтавського апеляційного суду від                    25 жовтня 2022 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                           Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      І. О. Дундар
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук