Справа № 462/5026/21                         Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/2273/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І., 
секретаря: Салати Я.І.
з участю ОСОБА_1 , представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України – Забур`янова В.В., представника Первинної профспілкової організації Національного природного парку «Північне Поділля» - Тимкевича С.П., представника Національного природного парку «Північне Поділля» - Куть Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, треті особи – Первинна профспілкова організація Національного природного парку «Північне Поділля», Національний природний парк «Північне Поділля», Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, треті особи – Первинна профспілкова організація Національного природного парку «Північне Поділля», Національний природний парк «Північне Поділля», Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги мотивував тим, що 09 квітня 2019 року Міністерство екології та природніх ресурсів України (надалі Міндовкілля) уклало з ним контракт №4/2019 про призначення його на посаду директора національного природного парку «Північне Поділля» про що видало відповідний наказ №122-о про це призначення.
04 грудня 2020 року Первинна профспілкова організація звернулася до Міндовкілля з безпідставною вимогою про розірвання контракту з ним як директором Парку, зазначивши, що дана вимога не була розглянута та виконана раніше - зокрема, згідно вимоги Профспілки від 18 лютого 2020 року.
Наказом Міністерства захисту довкілля та природніх ресурсів України від 27 січня 2021 року №27-0 його було звільнено з посади директора НПП на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації за статтею 45 КЗпП України.
Своє звільнення з роботи ОСОБА_2 вважав безпідставним, оскільки первинна профспілкова організація НПП не підписувала діючий, на той час, колективний договір з адміністрацією НПП, а Міндовкілля не повинно було розглядати дану вимогу профспілки.
Крім того, Міндовкілля не надало йому своєчасно ознайомитися з вимогою Профспілки від 04 грудня 2020 року №32 щодо розірвання контракту з ним. Його копію він отримав після свого звільнення з роботи - 18 лютого 2021 року, тому не мав змоги вчасно звертатися до суду з позовом про оскарження даної вимоги ППО.
З врахуванням зазначених обставин позивач просив:
поновити його на роботі на посаді директора в національному природному парку «Північне Поділля»;
стягнути з Міністерства захисту довкілля та природніх ресурсів України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 лютого 2021 року до дня поновлення на роботі.
Оскаржуваним рішення рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції в ході розгляду справи не встановив фактів порушення ним законодавства про працю, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ухилення від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, невиконання зобов`язань за колективним договором, інші порушення законодавства про колективні договори.
Зазначає, що в порушення вимог ст..149 КЗпП України будь-яких пояснень з приводу порушень ним законодавства про працю викладених у вимозі профспілки НПП він не надавав.
Він не мав змоги оскаржувати вимогу профспілки від 04 грудня 2020 року, оскільки така йому не направлялась і про існування вимоги він довідався лише 18 лютого 2021 року після звільнення з роботи.
Суд першої інстанції не дослідив чи були достовірними та обґрунтованими викладені у вимозі факти порушення ним трудового законодавства, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та чи справді Міндовкілля мало достатньо підстав, щоб без пояснень та попереджень за один день звільнити його з роботи, позбавивши конституційного права на працю.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України – Забур`янова В.В., представника Первинної профспілкової організації національного природного парку «Північне Поділля» - Тимкевича С.П., представника національного природного парку «Північне Поділля» - Куть Н.В. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2022 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення по справі.
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що останній вимогу профспілки від 04 грудня 2020 року в якій порушено питання про розірвання трудового договору не оскаржував навіть після отримання її копії - 18 лютого 2021 року, що підставою для відмови у позові. 
Суд вважав, що належним способом захисту керівника, щодо якого подано вимогу про звільнення, є оскарження до суду рішення виборного органу первинної профспілкової організації.
З таким висновком суду погодитись не можна із наступних підстав.
Право на працю є основним конституційним правом громадян України.
Згідно статті 43 Конституції України, право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Частиною шостою статті 43 Основного Закону громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до ст.45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю,про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.
У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.
Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №122-0 від 09 квітня 2019 року призначено ОСОБА_2 з 09 квітня 2019 року на посаду директора національного природного парку «Північне Поділля» на умовах контракту, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.
Підставами для укладання контракту були: заява ОСОБА_2 , протокол засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу та призначення на посаду керівників установ природно-заповідного фонду, що належить до сфери управління Міністерства екології та природних ресурсів України від 13-14 грудня 2019 року №2, довідка про результати спеціальної перевірки щодо ОСОБА_2 , лист погодження Бродівської районної державної адміністрації Львівської області від 25 лютого 2019 року №137/50.01.01-1-1, контракт від 09 квітня 2019 року №4/2019 (т.1 а.с.49).
Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №27-0 від 27 січня 2021 року звільнено ОСОБА_2 з 28 січня 2021 року з посади директора національного природного парку «Північне Поділля» на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації, стаття 45 Кодексу законів про працю України
Підставами для звільнення з роботи були: доповідна записка директора Департаменту природно-заповідного фонду ОСОБА_3 від 18 січня 2021 року №11-01/67ВН-21, лист Професійної спілки працівників атомної енергетики та промисловості України від 06 липня 2020 року №01-17-184, лист первинної профспілкової організації національного природного парку «Північне Поділля» від 04 грудня 2020 року №32 (т.1 а.с.50).
Також встановлено, що у лютому 2020 року первинна профспілкова організація національного природного парку «Північне Поділля» звернулася з вимогою до міністра енергетики та захисту довкілля України ОСОБА_4 про розірвання трудового договору з директором національного природного парку «Північне Поділля» ОСОБА_2 у зв`язку з неодноразовим порушенням ним законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
У вимозі зазначали, що в порушення ст.12 Закону України «Про колективні угоди та договори» члени двосторонньої робочої комісії з розроблення проекту Колективного договору між роботодавцем і трудовим колективом НПП «Північне Поділля» на 2020-2024 роки на період переговорів та підготовки проекту Договору не були звільнені від основної роботи, і змушені були працювати в позаробочий час, у вихідні, обідні перерви.
Колективний договір НПП «Північне Поділля» на 2020-2024 роки було схвалено загальними зборами колективу 21 січня 2020 року, підписано головою профспілки та 24 січня 2020 року направлено директору ОСОБА_2 , який не підписує договір.
Не підписання колективного договору директором позбавляє членів профспілки брати участь у роботі виборних профспілкових органів.
Директор ОСОБА_2 проводить утиск членів профкому підприємства, зокрема щодо приміщення адміністрації НПП в с. Ясенів Бродівського району (копії листів від 12 лютого 2020 року №64,65,66,67 додаються).
Через погрози ОСОБА_2 провідний фахівець з кадрів ОСОБА_5 , яка була членом профкому змушена була звільнитися з роботи.
Аналогічно через погрози і тиск звільнилася інший член профкому підприємства ОСОБА_6 , про що остання заявила на зборах трудового колективу 21 січня 2020 року.
Під постійним тиском перебуває член профспілки, старший науковий співробітник науково-дослідного відділу ОСОБА_7 за свої звернення до контролюючих органів щодо можливих порушень чинного законодавства ОСОБА_2 . 
За непогодження уповноваженим трудового колективу ОСОБА_8 наказу про встановлення надбавки за складність та напруженість у роботі працівникам НПП за січень 2020 року у нього вимагалися письмові пояснення.
За результатами перевірки, проведеної у 2019 році Головним управлінням Держпраці у Львівській області за зверненням працівників НПП «Північне Поділля» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо порушень законодавства про працю в частині невмотивованої невиплати заробітної плати в повному обсязі складено Акт, а директору Парку винесено припис про усунення виявлених порушень, та скеровано матеріали у райвідділ поліції для надання юридичної оцінки (т.1 а.с.87-88).
Зазначена вимога Профкому була надіслана роботодавцю в Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України 18 лютого 2020 року, однак була залишена без розгляду по суті роботодавцем ОСОБА_2 . 
Профспілковий комітет НПП «Північне Поділля» не оскаржив дій та бездіяльності посадових осіб Міністерства, щодо не розгляду їхньої вимоги про звільнення ОСОБА_2 у встановлений законом строк, і 04 грудня 2020 року адресували новому міністру захисту довкілля та природних ресурсів України ОСОБА_11 аналогічну за змістом вимогу про звільнення ОСОБА_2 за ст.45 КЗпП України.
В порушення вимог ст.ст.45,149 КЗпП України роботодавець не надіслав ОСОБА_2 копії цієї вимоги для реалізації права на її оскарження, а тому останній не міг оскаржити її до суду у визначений законом строк.
Про вимогу Профкому від 04 грудня 2020 та наведені факти порушення трудового законодавства ОСОБА_2 довідався лише 18 лютого 2021 року, після свого звільнення з роботи, а тому доцільність в оскарженні такої вимоги вже відпала, оскільки ця вимога була реалізована шляхом видання наказу Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №27-0 від 27 січня 2021 року.
Також уповноважений орган первинної профспілкової організації національного природного парку «Північне Поділля» не надіслав ОСОБА_2 копію вимоги від 04 грудня 2020 року №32, для реалізації його права щодо оскарження, як це передбачено ст.45 КЗпП України.
Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 він на посаді директора НПП «Північне Поділля» жодним чином не порушував вимоги Закону України «Про колективні договори та угоди», Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» та вимоги трудового законодавства. 
В НПП «Північне Поділля» був діючий на даний час Колективний договір на 2018-2022 роки зареєстрований 04 січня 2018 року за №82. Робоча група щодо внесення доповнень та змін до діючого Колективного договору не створила прийнятної редакції для укладення Договору. Примирна комісія щодо цих питань не засідала. Внесення на останні Збори нового Колективного договору вважав помилковим і неправомірним, оскільки чинним був діючий Колективний договір від 04 січня 2018 року.
Створення нової профспілкової організації не є підставою для укладення нового Колективного договору.
Також між адміністрацією НПП та профспілковим комітетом Парку виникли непорозуміння з приводу відмови адміністрації брати в оренду чи у власність приміщення в с. Ясенів колишнього Бродівського району, оскільки це напівзруйновані споруди великої площі, без підлоги, зв`язку, води, опалення та мінімальних санітарних умов для працівників. З незрозумілих причин голова Профкому без погодження та інформування адміністрації НПП самовільно звернувся до Мінекоенерго з цього приводу, перебравши на себе повноваження адміністрації ота директора Парку.
З цього приводу він попросив голову Профкому ОСОБА_12 надати письмові пояснення, що не вважається утиском працівника. 
Жодних дисциплінарних стягнень з цього приводу не було.
Аналогічно не було жодних утисків до інших працівників парку, як-от: ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Такі ж за змістом пояснення ОСОБА_2 надав заступнику міністра енергетики та захисту довкілля України ОСОБА_13 у відповідь на вимогу викладену в листі №26/1.9-22.2-4783 від 25 лютого 2020 щодо звернення первинної профспілкової організації національного природного парку «Північне Поділля» (т.1 а.с89-90).
Отже колегія робить висновок про те, що такі пояснення ОСОБА_2 були прийняті роботодавцем, і останній не вбачав підстав для розірвання трудового договору з ним, оскільки не встановлено порушень законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Як встановлено в суді апеляційної інстанції, вимога Профкому від 04 грудня 2020 та наведені у ній факти порушення трудового законодавства ОСОБА_2 є копією їх вимоги від 18 лютого 2020 року, яка, по суті, була розглянута роботодавцем і була залишена без розгляду.
Отже із системного аналізу вимог первинної профспілкової організації Національного природного парку «Північне Поділля» від 18 лютого 2020 року та 04 грудня 2020 року, колегією не встановлено порушень ОСОБА_2 законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» які б давали підстави для розірвання з ним трудового договору на підставі статті 45 КЗпП України.
Припис державної служби з питань праці №ЛВ26344/3117/АВ/П від 23 вересня 2020 року (т.1 а.с.92-97), постанова про накладення штрафу від 04 березня 2020 року (т.1 а.с.100) та виявлені там порушення, також не можуть бути підставою для розірвання трудового договору з ОСОБА_2 на підставі статті 45 КЗпП України.
Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .
Оскільки звільнення позивача проведено з порушенням вимог трудового законодавства, то є підстави для поновлення його на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Частиною 2 статті 235 КЗпП України    передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Середній заробіток працівника згідно з ч. 1    ст. 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно розрахунку відповідача середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 становить 354,15 гривень (т.1 а.с.169).
Кількість днів вимушеного прогулу з 06 лютого 2021 року (така вимога позивача) по 02 березня 2023 року  становить 518 днів, за вказаних обставин з Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на користь ОСОБА_2  необхідно стягнути 183 095 гривень 55 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Сума виплат зазначена без урахуванням податків зборів та інших обов`язкових платежів.
З врахуванням вищезазначеного апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2022 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, 376, ст.ст.381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Поновити ОСОБА_2 на посаді директора національний природний парк «Північне Поділля» з 28 січня 2021 року.
Стягнути з Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 лютого 2021 року по 02 березня 2023 року в сумі 183 095 (сто вісімдесят три тисячі дев`яносто п`ять) гривень 55 копійок.
Сума виплат зазначена без урахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.