УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/1973/17 Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І.М. 
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря     Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 289/1973/17 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за зобов`язанням, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року, постановлену під головуванням судді Невмержицького І.М.,

ВСТАНОВИВ: 

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10 березня 2016 року між ним та відповідачкою досягнуто згоди щодо продажу належної їй ј частини житлового будинку з господарськими спорудами, а також земельних ділянок, які розташовані в АДРЕСА_1 . На підтвердження наміру укласти договір купівлі-продажу цього нерухомого майна він передав ОСОБА_2 100000 грн., що підтверджується розпискою.
       Вказаний договір купівлі-продажу вони мали укласти до 10 червня 2016 року. Однак, ОСОБА_2 не вживала заходів для підготовки документів, необхідних для відчуження цього майна, внаслідок чого договір купівлі-продажу не був укладений. 
       Оскільки відповідачка у добровільному порядку відмовляється повертати кошти, отримані нею в якості оплати за вказане нерухоме майно, яке вона зобов`язувалася продати в майбутньому, ОСОБА_1 просив стягнути з неї на свою користь 100000 грн.
       Під час розгляду справи сторони подали до суду спільну заяву, в якій просили затвердити мирову угоду.
        Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року визнано мирову угоду на наступних умовах.
        ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення 100000 грн., у свою чергу, ОСОБА_4 погоджується передати позивачеві наступне майно: ј частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0078 га ( кадастровий номер 1825010100:06:001:0946), призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0584 га ( кадастровий номер 1825010100:06:001:0947), яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташовану в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0042 га ( кадастровий номер 1825010100:06:001:0945), яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка),та розташована в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0775 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_2 на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2016 року, згідно з яким вона фактично успадкувала цю земельну ділянку після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 .
       Визнано за ОСОБА_1 право власності на вказане нерухоме майно.
       У вересні 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно з договором купівлі-продажу, укладеним 25 серпня 2005 року, він є власником земельної ділянки площею 0,0806 га з кадастровим номером 1825010100:06:001:1082, яка розташована в АДРЕСА_1 . На даний час між ним та ОСОБА_1 існує спір стосовно земельної ділянки площею 0,0775 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , й право власності на яку ОСОБА_1 набув згідно з ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року. 
       Так, ОСОБА_1 , вважаючи, що земельна ділянка з кадастровим номером 1825010100:06:001:1082 накладається на належну йому земельну ділянку площею 0,0775 га, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 25 серпня 2005 року.
        ОСОБА_3 вказує, що на законних підставах набув право власності на цю земельну, уклавши договір купівлі-продажу відповідно до вимог законодавства.
       Звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про затвердження мирової угоди, суд залишив поза увагою те, що резолютивна частина рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2016 року не містить висновку про визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0775 га, яка не входила до спадкової маси після смерті її бабусі ОСОБА_5 . 
       Отже, суд безпідставно визнав право власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_1 .
       В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник підтримали апеляційну скаргу.
        ОСОБА_1 не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
       Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
       Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції входив з того, що її умови не суперечать закону та не порушують права й інтереси сторін та інших осіб.
       Колегія суддів не погоджується з таким висновком.
       Так, відповідно до положень статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
       Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
       До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.
       Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
       Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
       При вирішенні питання про затвердження мирової угоди суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка площею 0,0775 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2016 року у справі №289/2252/15-ц, на підставі якого вона фактично успадкувала цю земельну ділянку після смерті своєї бабусі ОСОБА_5 .
       Однак, наявна в матеріалах справи копія вказаного рішення суду свідчить про те, що за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її бабусі ОСОБА_5 визнано право власності на наступне майно: земельну ділянку площею 0,0584 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0042 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за вказаною адресою; земельну ділянку площею 0,0078 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .
       Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0,0775 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства.
       Отже, суд першої інстанції не перевірив факт належності відповідачці на праві приватної власності цього нерухомого майна й затвердив мирову угоду, однією з умов якої є передача цієї земельної ділянки у власність позивачеві.
        В судовому засіданні також встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір щодо вказаної земельної ділянки.
       Зокрема, наявна в матеріалах справи копія позовної заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що він позбавлений можливості виготовити технічну документацію на цю земельну ділянку з наступним її формуванням та присвоєнням кадастрового номера, у зв`язку з тим, що належна ОСОБА_3 земельна ділянка з кадастровим номером 1825010100:06:001:1082 є суміжною з його присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . 
       У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25 серпня 2005 року, на підставі якого ОСОБА_6 набув це нерухоме майно у приватну власність.
       Вказані обставини свідчать про те, що умова мирової угоди про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,0775 га, не узгоджується з вимогами законодавства та порушує права ОСОБА_3 , що, у свою чергу, є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       
Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,379,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: