Головуючий І інстанції: І.С. Шевяков

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 р. 	Справа № 440/13482/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2022, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039  по справі № 440/13482/21
за позовом    ОСОБА_1  
до    Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ,    Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області                    
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі також відповідач -1), в якому просила:
-визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 19.04.2021 №3067-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою»;
-зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (за межами населених пунктів Кам`янопотоківської сільської ради).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.11.2021 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Кам`янопотоківську сільську раду Кременчуцького району Полтавської області.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 у задоволенні позову відмовлено.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просила скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідачем у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність, оскільки вона мала намір отримати зазначену земельну ділянку набагато раніше, ніж та була передана у приватну власність іншій особі. Зазначає, що  коли  вона  зверталася вперше  з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області  вищезазначена земельна ділянка перебувала у державній власності і вона  мала повне право на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, розпочавши тим самим процес безоплатної передачі земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 ЗК України.
Відповідач  правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (за межами населених пунктів) від 17 червня 2020 року (вх.№Х-15311/0/25-20 від 22 червня 2020 року), до якого додала: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру.
Листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №2683/0/26-20 від 22 липня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: графічний матеріал, доданий до клопотання, не містить відображення усіх елементів картографічної основи.
Вважаючи, що не прийнявши рішення у формі наказу за результатами розгляду її клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач допустив бездіяльність, позивач звернулася до суду з позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №440/4795/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:
визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, що полягає у не розгляді по суті клопотання ОСОБА_1 від 17 червня 2020 року (вх.№Х-15311/0/25-20 від 22 червня 2020 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (за межами населених пунктів Кам`янопотоківської сільської ради);
зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 17 червня 2020 року (вх.№Х-15311/0/25-20 від 22 червня 2020 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (за межами населених пунктів Кам`янопотоківської сільської ради) й видати за наслідками його розгляду наказ по суті порушеного у клопотанні питання.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №440/4795/20 відповідачем-1 повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 17 червня 2020 року (вх.№Х-15311/0/25-20 від 22 червня 2020 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (за межами населених пунктів Кам`янопотоківської сільської ради), за наслідками якого прийнято наказ від 19.04.2021 №3067-СГ, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: земельна ділянка перебуває у приватній власності.
Позивач, не погодившись із відмовою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у  наданні  дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, діяв у межах повноважень та відповідно до вимог законодавства.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Крім того, вказаною нормою наведено альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.
Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.12.2016 у справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Згідно з ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, відповідач у наказі від 19.04.2021 №3067-СГ зазначив, що бажана земельна ділянка перебуває у приватній власності.
Позивачем  по справі в ході розгляду справи на заперечувалось, що бажана ОСОБА_1 земельна ділянка,  станом на дату прийняття спірного наказу (19.04.2021) перебуває у приватній власності.
Так, відповідачем-1 надано суду копію наказу від 29.12.2020 №3242-УБД, зі змісту якої судом встановлено, що гр. ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 5322481700:06:000:0522.
Суд дослідив надану позивачем разом зі заявою від 18.06.2020 копію викопіювання з кадастрової карти (плану) /а.с. 9/, за результатами чого встановив, що бажана ОСОБА_1 земельна ділянка є земельною ділянкою з кадастровим номером 5322481700:06:000:0522, яка станом на дату прийняття спірного наказу (19.04.2021) перебуває у приватній власності (з 16.03.2021).
В силу положень ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України особа, яка претендує на безоплатне набуття у власність земельної ділянки державної власності до клопотання повинна долучити графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а у випадку перебування земельної ділянки у користуванні - погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
При цьому, п. "а" ст. 141 Земельного кодексу України визначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.
При цьому, відомостей щодо припинення права власності  на зазначену земельну ділянку,  не встановлено, сторонами відповідних доказів не надано.
Отже, враховуючи, що станом на момент звернення позивача із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та прийняття відповідачем оскаржуваного рішення щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачу, спірна земельна ділянка перебувала у приватній власності у особи, яка не відмовлялась від такого права, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законними та обґрунтованими.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311  , 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 по справі № 440/13482/21  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий    І.М. Ральченко