ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 березня 2023 року           справа №360/5313/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Гайдара А.В. , розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 р.  у справі  № 360/5313/21 (головуючий І інстанції К.О. Пляшкова)  за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  про визнання протиправним та скасування акту, зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                        В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  (далі – відповідач,  ГУПФУ), в якому просила:
визнати протиправним та скасувати акт Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську (далі – УПФУ в м. Лисичанську) від 13 квітня 2021 року, затверджений першим заступником начальника зазначеного Управління щодо розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині в УПФУ в м. Лисичанську;
зобов`язати ГУПФУ в Луганській області скласти акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині в УПФУ в м. Лисичанську, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 (далі – Порядок № 337).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року  задоволено позовні вимоги, а сам суд: визнав протиправним та скасував рішення комісії з розслідування нещасного випадку на виробництві, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, оформлене протоколом засідання комісії із розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин, від 13 квітня 2021 року № 3; визнав протиправним та скасував акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, від 13 квітня 2021 року, затверджений 15 квітня 2021 року першим заступником начальника управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в управлінні Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області, за результатами проведення якого скласти акт за формою Н-1 відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337; стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні  позову через неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що самого факту падіння позивача в адміністративній будівлі Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області 05.04.2021. внаслідок якого за словами позивача він отримав травму, жоден з опитаних свідків не бачив. Медичний висновок КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» від 06.04.2021 року складений працівниками закладу охорони здоров`я, які при отриманні травми позивачем 05.04.2021 присутніми не були, зазначений акт лише може підтверджувати звернення позивача до закладу охорони здоров`я за наданням медичної допомоги, проте не може бути підтвердженням того, що позивач отримав травму саме під час падіння та саме в адміністративній будівлі Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області 05.04.2021.
Управління вважає, що судом першої інстанції не враховано вік потерпілої, перенесені нею захворювання, та інші фактори, які могли вплинути на стан здоров`я позивача, у зв`язку з чим зазначене не може бути твердженням того, що позивач дійсно в той час 05.04.2021, «добре себе почувала».
Таким чином, під час вивчення обставин події, опитування свідків, вивчення інших матеріалів розслідування нещасного випадку Комісією не встановлено факту травмування позивача 05.04.2021 на робочому місці, у зв`язку з відсутністю безпосередніх свідків, які можуть підтвердити даний факт. Опитані під час проведення розслідування працівники не можуть підтвердити обставини отримання травми позивачем 05.04.2021, а підтверджують тільки факт знаходження позивача на робочому місці вже з травмою.
За результатами голосування членів Комісії, нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 05.04.2021 визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, про що 13.04.2021 року було складено акт за формою Н-1/НП та затверджено 15.04.2021.
Також судом не взято до уваги положення статті 14 Закону України «Про охорону праці», якою регламентовані обов`язки працівника щодо додержання вимог нормативно-правових актів з охорони праці, відповідно до якої працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно- правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту.
Суд першої інстанції, зобов`язуючи Управління скласти акт за формою Н-1, фактично перебрав на себе функції Комісії та визнав нещасний випадок, який стався з позивачем 05.04.2021, таким, що пов`язаний з виробництвом.
Також судом першої інстанції при розгляді справи не враховано клопотання Управління про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача, а саме Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області. У разі прийняття рішення на користь позивача та встановлення медико-соціальною експертною комісією у подальшому ступіня втрати працездатності позивачу, Лисичанське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області буде зобов`язане виплачувати позивачу страхові виплати, передбачені Законом № 1105-ХІУ.
Апеляційним судом витребувано у окружного адміністративного суду справу. 
При цьому, суд зазначає, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”. 
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Таким чином, електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі “Електронний суд” у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 в період з 05 червня 2002 року по 21 травня 2021 року працювала начальником УПФУ в м. Лисичанську, що підтверджено копіями наказів від 03 червня 2002 року № 26-к, від 03 червня 2002 року № 72-о, трудової книжки від 14 вересня 1976 року серії НОМЕР_1 (том 1 арк. спр. 95, 96, 133-135).
До УПФУ в м. Лисичанську з КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» надійшло екстрене повідомлення від 05 квітня 2021 року № 6 про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок/гостре професійне захворювання (отруєння), згідно з яким ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 год. 40 хв. на робочому місці зачепилася за лінолеум, вдарилася головою о кут стіни. Попередній діагноз: забій м`яких тканин чола, ЗЧМТ, забій поперекового відділу хребта, помірне порушення функції. ОСОБА_1 госпіталізована до неврологічного відділення (том 1 арк. спр. 156 зворот).
Наказом УПФУ в м. Лисичанську від 07 квітня 2021 року № 20 утворено комісію з розслідування нещасного випадку на виробництві, який відбувся з начальником управління ОСОБА_1 05 квітня 2021 року, за узгодженням з відповідними організаціями у складі: ОСОБА_2 – головного спеціаліста фінансово-економічного відділу, відповідальний за техніку безпеки; ОСОБА_3 – голова первинної профспілкової організації працівників ПФУ в м. Лисичанську; ОСОБА_4 – начальник фінансово-економічного відділу – головний бухгалтер; ОСОБА_5 – завідувач сектору, страховий експерт з охорони праці міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Луганській області (том 1 арк. спр. 158).
В акті розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин в УПФУ в м. Лисичанську, код за ЄДРПОУ 21792407, від 13 квітня 2021 року, затвердженому першим заступником начальника УПФУ в м. Лисичанську 15 квітня 2021 року, вказано, що відповідно до медичної довідки «Висновок про тяжкість виробничої травми», виданої КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» від 06 квітня 2021 року діагноз, який встановлено закладом охорони здоров`я ОСОБА_1 : закрита черепно-мозкова травма (05.04.2021), травма виробнича, струс головного мозку, с-млікворної дисциркуляції, виражена цефалгія, забій м`яких тканин чола, забій поперекового відділу хребта, больовий синдром середнього ступеня, порушення функції хребта.
Місце, де стався нещасний випадок: коридор 4-го поверху частини адміністративної будівлі, орендованої УПФУ в м. Лисичанську.
Обставини, за яких стався нещасний випадок: зі слів потерпілої ОСОБА_1 05 квітня 2021 року приблизно о 10 год. 40 хв. вона йшла по коридору 4-го поверху частини адміністративної будівлі, спіткнулася зачепившись ногою за лінолеум на підлозі, внаслідок чого її хитнуло і вона вдарилася о кут стіни головою, а потім їй запаморочилось і вона осідавши сперлась о стіну спиною. В цей час ОСОБА_6 виходила зі свого кабінету № 38 і почула голос ОСОБА_1 , яка кликала на допомогу. Зі слів ОСОБА_6 вона не бачила моменту травмування, а саме удару головою о стіну або падіння. ОСОБА_6 підійшовши ближче до ОСОБА_1 побачила, що та стояла біля стіни зігнувшись та спиралась руками о стіну. Втрати свідомості у ОСОБА_1 не було, вона була дуже бліда. В цей час ОСОБА_3 , кабінет якої знаходиться на 4 поверсі адміністративної будівлі № 31, почула голос ОСОБА_6 , яка кликала її на допомогу. Вийшовши з кабінету ОСОБА_3 побачила, що в коридорі ОСОБА_6 підтримує під руки ОСОБА_1 , якій було дуже зле. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 завели ОСОБА_1 до кабінету № 31 та посадили на стілець. О 10 годині 45 хвилин, почувши схвильовані голоси, до кабінету № 31 зайшла ОСОБА_4 і побачила, що ОСОБА_1 сиділа на стільці, тремтіла та була дуже блідою. На прохання ОСОБА_1 ОСОБА_4 викликала швидку.
Після прибуття швидкої, ОСОБА_3 разом з фельдшером супроводжувала ОСОБА_1 до машини швидкої. Під час пересування по сходовому відділенню, у ОСОБА_1 «підкошувалися ноги» і вона осідала на сходи. Швидка доставила ОСОБА_1 до КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня». Після огляду у приймальному відділенні, ОСОБА_1 направлено на консультацію до травматологічного пункту КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня», де встановлено попередній діагноз: «Забій м`яких такнин чола. ЗЧМТ. Забій поперекового відділу хребта. Помірне порушення функції. Травма не відноситься до категорії важких. Після огляду лікарем травматологом, ОСОБА_1 направлено на лікування до неврологічного відділення КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня».
За результатами медичного обстеження факту перебування потерпілого в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, визнана твереза (згідно з висновком від 06.044.2021).
Вид події та причини настання нещасного випадку: комісія з розслідування нещасного випадку, враховуючи зібрану інформацію, встановила, що на час настання нещасного випадку, впливу небезпечних та шкідливих виробничих факторів на потерпілу не відбувалося. У зв`язку з відсутністю інформації, необхідної для підтвердження факту травмування, комісія не може встановити вид події та причини її настання.
Висновок комісії: з`ясувавши обставини, оглянувши місце настання нещасного випадку, отримавши пояснення свідків, вивчивши медичну документацію, комісія дійшла висновку, що даний випадок не підпадає під пункт 52 Порядку № 337.
За результатами голосування членів комісії, нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом, та на нього складається акт за формою Н-1/НП.
У зв`язку зі знаходженням потерпілої ОСОБА_1 у неврологічному відділенні КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» на лікуванні, де запроваджені карантинні заходи, члени комісії не змогли провести зустріч з потерпілою, проте надали їй роз`яснення з питань, які виникли внаслідок нещасного випадку та ознайомили її з ходом розслідування у телефонному режимі (том 1 арк. спр. 159 зворот - 163).
Згідно з описом матеріалів розслідування нещасного випадку, матеріали розслідування нещасного випадку оформлені такими документами: супровідний лист, екстрене повідомлення КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» № 6, наказ УПФУ в    м. Лисичанську від 07 квітня 2021 року № 20 «Про призначення комісії з розслідування внаслідок нещасного випадку на виробництві», примірник акта за формою Н-1/НП, лист потерпілому про утворення комісії з нещасного випадку та запрошення до співпраці, протоколи засідання комісії спеціального розслідування нещасного випадку, протокол огляду місця, де стався нещасний випадок, копії документів про проходження потерпілим навчання та інструктажів з охорони праці, ескіз місця нещасного випадку, пояснювальні записки свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, запит до КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» про ступінь тяжкості травми, копія висновку КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» про тяжкість виробничої травми, наказ УПФУ в м. Лисичанську від 13 квітня 2021 року № 22 «Про вжиття запропонованих комісією заходів щодо запобігання виникненню подібних нещасних випадків» (том 1 арк. спр. 155 зворот, 155-173).
Дослідженням протоколу № 3 засідання комісії із розслідування нещасного випадку, що стався 05 квітня 2021 року о 10 годині 40 хвилин з начальником УПФУ в м. Лисичанську ОСОБА_1 від 13 квітня 2021 року встановлено, що комісія заслухала ОСОБА_7 , яка розповіла, що під час вивчення обставин, опитування свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, ознайомлення з «Висновком про тяжкість виробничої травми», наданим КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» 06 квітня 2021 року, комісії не вдалося встановити об`єктивну істину настання 05 квітня 2021 року факту травмування потерпілої ОСОБА_1 в приміщенні УПФУ в м. Лисичанську з причин відсутності безпосередніх свідків, що можуть підтвердити даний факт. Вирішили провести голосування щодо визнання нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 таким, що пов`язаний з виробництвом. «За» проголосували 0 осіб; «Проти» - 4 особи. Рішенням комісії встановлено, що даний нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом. Головою комісії запропоновано скласти акт форми Н-1/НП та передати на затвердження не пізніше 14.04.2021 (том 1 арк. спр. 166).
Опитаний судом першої інстанції як свідок ОСОБА_8 повідомив, що раніше він працював водієм в УПФУ в м. Лисичанську та 05 квітня 2021 року він перебував в приміщенні УПФУ в м. Лисичанську в особистих справах. Свідок хотів поспілкуватися з ОСОБА_1 , тому піднявся до її кабінету, позивача в кабінеті не було, тому він пішов на інший поверх її шукати. Коли він піднявся на 4 поверх він побачив, як ОСОБА_1 зачепилася ногою об лінолеум, втратила рівновагу та вдарилася головою об стіну, почала падати на підлогу та вдарилася об стіну спиною. Свідок почав позивачу допомагати, після чого в коридор вийшли інші дівчата та завели ОСОБА_1 в кабінет. Побачивши, що в кабінеті багато людей, ОСОБА_8 вирішив не заважати, вийшов з кабінету та пішов. Підтвердити його присутність може, зокрема ОСОБА_4 , інших дівчат він пам`ятає тільки за ім`ям, їх прізвища не пам`ятає.
Опитані судом першої інстанції як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтвердили надані ними в ході розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 05 квітня 2021 року, пояснення. Повідомили суду, що саму подію нещасного випадку вони не бачили, а тільки чули як позивач кликала на допомогу. Обставини події їм згодом стало відомо тільки зі слів самої ОСОБА_1 .
ОСОБА_4 повідомила суду, що, перебуваючи в своєму робочому кабінеті в УПФУ в м. Лисичанську, вона почула з коридору прохання позивача про допомогу, яка кликала ОСОБА_3 . Після чого визирнула з кабінету та побачила ОСОБА_1 в кабінеті ОСОБА_3 , вона сиділа на стільці, була дуже блідою, мала вигляд, що з нею щось трапилось. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 всіляко намагалися надати ОСОБА_1 допомогу, попросили свідка викликати швидку, що ОСОБА_4 виконала. Позивача до лікарні супроводжувала ОСОБА_3 . Також свідок зауважила, що коли вона визирнула з кабінету в коридорі нікого не було, в цей день ОСОБА_8 вона не бачила.
ОСОБА_3 повідомила, що до події, яка трапилася з позивачем, вона перебувала у неї в кабінеті та вони обговорювали робочі питання. Потім позивач вийшла з кабінету. Згодом свідок почула крик ОСОБА_1 про допомогу. Коли вона вийшла в коридор, то побачила тільки ОСОБА_6 , яка підтримувала позивача. Інших осіб в коридорі не було. Вони з ОСОБА_6 завели позивача до кабінету ОСОБА_3 та надали їй допомогу, ОСОБА_9 , яка також прийшла до кабінету, викликали швидку. Свідок також супроводжувала позивача до лікарні. Зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо, що позивач зачепилася взуттям за лінолеум, втратила рівновагу та вдарилася головою об стіну.
Також свідки підтвердили, що 05 квітня 2021 року до 10 години 40 хвилин позивач виглядала як звичайно, посміхалася, на погане самопочуття не скаржилася.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказані в акті твердження комісії про неможливість встановити вид події не ґрунтуються на встановлених розслідуванням обставинах та не відповідають дійсності.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Спірні відносини, зокрема, врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019р. №337.
Згідно   статті 1 Закону України “Про охорону праці” від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ   (далі - Закон № 2694), охорона праці - система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.
Відповідно до   статті 14 Закону   № 2694, працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Відповідно до ст. 22 Закону № 2694 роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
Крім того, положеннями пункту 5 статті 1 Закону України “ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування ”, нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають, зокрема, особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.
За змістом частини 2 статті 36 Закону № 1105-XIV факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
Як вірно зазначено судом першої інстанції, процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019р. №337 (далі Порядок №337) (в редакції чинній на момент розслідування).
За п.3 Порядку, нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків або в дорозі (на транспортному засобі підприємства чи за дорученням роботодавця), внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення тощо.
Територія підприємства (установи, організації) - земельна ділянка, що надана у користування підприємству (установі, організації), а також ділянка, яка віднесена до його території згідно з рішенням відповідного місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, включаючи виробничі, адміністративні та побутові приміщення, будівлі, споруди, розміщені на такій земельній ділянці, на (в) яких провадиться виробнича діяльність.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 337 заклад охорони здоров`я зобов`язаний невідкладно передати з використанням засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта) та протягом доби на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві (у разі можливості з висновком про ступінь тяжкості травм) за формою згідно з додатком 1:
підприємству (установі, організації), де працює потерпілий або на якому він виконував роботу;
територіальному органові Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння);
робочому органові виконавчої дирекції Фонду соціального страхування за місцем настання нещасного випадку (далі - робочий орган Фонду).
Пунктом 7 Порядку № 337 визначено, що заклад охорони здоров`я повинен провести необхідні дослідження для визначення наявності в організмі потерпілого алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин) і визначити ступінь його сп`яніння.
Відповідний висновок чи витяг з протоколу (з окремим позначенням у разі відмови потерпілого визначити ступінь сп`яніння), довідку із зазначенням діагнозу та його коду згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я (МКХ-10) і висновок про ступінь тяжкості травми згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженим МОЗ, заклад охорони здоров`я безоплатно надає протягом однієї доби з моменту одержання запиту від роботодавця та/або голови комісії з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння).
Відповідно до приписів пункту 9 Порядку №337 розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу.
Строк давності для розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь) на виробництві становить три роки з дня їх настання.
У разі встановлення факту нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) рішенням суду розслідування проводиться незалежно від дати їх настання.
Пунктом 12 Порядку № 337 визначено, що на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія).
Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.
Згідно з абзацом першим пункту 30 Порядку № 337 розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії.
Пунктом 33 Порядку №337 встановлено, що комісія (спеціальна комісія) зобов`язана, в тому числі,: обстежити місце, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, та скласти відповідний протокол згідно з додатком 5, розробити ескіз місця, де сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), аварія, згідно з додатком 6 і провести фотографування місця настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), аварії (у разі потреби та можливості); одержати письмові пояснення від роботодавця та його представників, посадових осіб, працівників підприємства (установи, організації), потерпілого (якщо це можливо) згідно з додатком 7, опитати осіб - свідків нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та осіб, причетних до них, згідно з додатком 8; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устатковання, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устатковання, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, згідно з додатком 9; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини та причини настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння); визначити, пов`язані чи не пов`язані нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці; розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням), у тому числі пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів з охорони праці; скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з додатком 11 у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого; розглянути та підписати примірники актів за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення), а у разі незгоди члена комісії (спеціальної комісії) із змістом розділів 5, 6, 8, 9 такого акта - обов`язково підписати ці акти з відміткою про наявність окремої думки, яка викладається членом комісії письмово, в якій він обґрунтовано викладає пропозиції до змісту розділів 5, 6, 8, 9 акта (окрема думка додається до цих актів та є їх невід`ємною частиною).
Пунктом 34 Порядку № 337 визначено, що рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії (спеціальної комісії) голос голови комісії (спеціальної комісії) є вирішальним.
Відповідно до п.47 Порядку № 337 протягом трьох робочих днів після формування матеріалів розслідування роботодавець повинен надіслати їх територіальному органу Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), а у разі події (аварії, катастрофи тощо) під час руху транспортних засобів усіх видів - за місцем реєстрації підприємства (установи, організації);
Згідно з пунктом 52 Порядку № 337 обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є, зокрема:
виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений) (підпункт 1);
перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час (підпункт 2).
Нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються не пов`язаними з виробництвом у разі вчинення потерпілим кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами; смерті працівника від загального захворювання або самогубства, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження (пункт 53 Порядку № 337).
Згідно з пунктом 57 Порядку № 337 за результатами перевірки об`єктивності розслідування, проведеного комісією підприємства (установи, організації), та у разі виявлення факту недотримання вимог нормативно-правових актів з охорони та гігієни праці під час визначення відповідності умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці, з`ясування обставин і причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), встановлення осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, розроблення плану заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам та/або гострим професійним захворюванням (отруєнням) Держпраці або її територіальним органом може бути прийнято рішення про призначення одного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).
Якщо Держпраці не прийнято рішення про проведення спеціального розслідування, результати роботи комісії, утвореної роботодавцем, оскаржуються потерпілим (членами його сім`ї чи уповноваженою ними особою) лише у судовому порядку.
Рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, робочим органом Фонду, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні).
Відповідно до пункту 58 Порядку № 337 протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1.
За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).
Голова Держпраці або керівник її територіального органу у разі невиконання спеціальною комісією визначених цим Порядком обов`язків має право призначити повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, притягти до відповідальності посадових осіб територіального органу Держпраці та підприємства (установи, організації), які допустили порушення вимог цього Порядку.
Повторне розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) проводиться комісією (спеціальною комісією) в іншому складі (із заміною всіх членів комісії).
Висновки повторного спеціального розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.
Особи, які проводили розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), причин виникнення хронічних професійних захворювань (отруєнь), аварій, несуть відповідальність згідно із законодавством за своєчасність та об`єктивність їх розслідування, обґрунтованість прийнятих рішень та виконання інших обов`язків, визначених цим Порядком (пункт 142 Порядку № 337)
Як встановлено судами, у пояснювальній записці, наданій ОСОБА_1 12 квітня 2021 року, вказано всі обставини, за яких з нею 05 квітня 2021 року стався нещасний випадок. Так, потерпіла повідомила, що 05 квітня 2021 року о 10 год. 40 хв. вона йшла коридором адміністративної будівлі УПФУ в м. Лисичанську, зачепилась ногою за лінолеум на підлозі, втратила рівновагу та вдарилася головою о кут стіни. Співробітники ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали їй допомогу та викликали швидку.
Згідно з висновком КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 13 год. 00 хв. поступила в неврологічне відділення КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: закрита черепно мозкова травма (05.04.2021), травма виробнича, струс головного мозку, с-млікворної дисциркуляції, виражена цефалгія, забій м`яких тканин чола, забій поперекового відділу хребта, больовий синдром середнього ступеня, порушення функції хребта. Вказане пошкодження: зачепилася об лінолеум, вдарилася головою об кут стіни. Травма не відноситься до категорії важких. За результатом медичного обстеження факту перебування потерпілого в стані алкоголю або наркотичного сп`яніння: визнана тверезою.
Отже, факт травмування ОСОБА_1 05 квітня 2021 року на 4 поверсі адміністративної будівлі УПФУ в м. Лисичанську внаслідок падіння підтверджений поясненнями потерпілої, а також медичним висновком КНП «Лисичанська багатопрофільна лікарня».
Пояснення потерпілої частково підтверджені свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .
Комісією, створеною за наказом заступника начальника УПФУ в м. Лисичанську, проведено розслідування нещасного випадку, що стався з начальником УПФУ в м. Лисичанську 05 квітня 2021 року о 10 хвилині 40 хвилині, за наслідками якого 13 квітня 2021 року складено акт форми Н-1/НП, затверджений першим заступником начальника УПФУ в м. Лисичанську 15 квітня 2021 року.
З акта та матеріалів розслідування, вбачається, що з ОСОБА_1 05 квітня 2021 року о 10 год. 40 хв. в приміщенні адміністративної будівлі УПФУ в  м. Лисичанську в робочий час у процесі виконання службових обов`язків сталася подія, внаслідок якої заподіяно шкоду здоров`ю позивача та спричинено втрату працездатності, тобто нещасний випадок. Підтверджені факти перебування потерпілої на час настання події на робочому місці в робочий час, а також виконання нею своїх обов`язків комісією.
В акті відсутні будь-які обставини, які б спростовували пояснення позивача та свідків, тому не зрозуміло, з яких підстав комісією не врахована повідомлена позивачем інформація.
У додатку 9 до Порядку № 337 наведений класифікатор видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, до якого за кодом 02.1 включено такий вид події, як падіння потерпілого під час пересування.
Наявність впливу небезпечних та шкідливих факторів на потерпілу за визначенням, наведеним в пункті 3 Порядку № 337, не є обов`язковою ознакою нещасного випадку, та не визначений як умова для визнання нещасного випадку пов`язаним з виробництвом.
Також, згідно з фотознімком підлоги на четвертому поверсі адміністративної будівлі УПФУ в м. Лисичанську (місця події) встановлено, що покриття підлоги є нерівним, краї лінолеуму накладаються один над одним, в деяких місцях наявні пошкодження покриття (том 1 арк. спр. 80).
В акті розслідування комісією лише вказано, що на момент огляду місця нещасного випадку його стан не в повній мірі відповідає вимогам СНиП2.09.04.-87 «Адміністративні та побутові будівлі».
Отже, посадові особи підприємства усвідомлювали небезпеку відвідування працівниками підприємства невиробничих приміщень, які не використовуються підприємством.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Вимоги щодо створення безпечних і нешкідливих умов праці шляхом належного облаштування робочих місць і виробничих, санітарно-побутових та інших приміщень на підприємстві, в установі, організації встановлені НПАОП 0.00-7.11-12 «Загальні вимоги стосовно забезпечення роботодавцями охорони праці працівників».
Відповідно до пункту 2.1 розділу II НПАОП 0.00-7.11-12 на підприємстві повинні бути створені для кожного працівника здорові і безпечні умови праці.
При цьому необхідно дотримуватись таких основних принципів запобігання небезпекам: виключення небезпек, якщо це є можливим і реальним; обмеження небезпек, яких уникнути неможливо; усунення небезпек у їх першоджерелах, виключення або максимальне обмеження впливу небезпечних і шкідливих виробничих чинників; забезпечення пріоритету колективних засобів захисту над індивідуальними; врахування людського фактора, зокрема під час вибору засобів виробництва, технології, організації праці, устатковання робочих місць тощо.
Відповідно до пункту 2.2 розділу II НПАОП 0.00-7.11-12 працівники мають бути проінформовані та проінструктовані щодо дій, необхідних у разі виникнення на підприємстві аварійних ситуацій, пов`язаних з безпосередньою загрозою для їх життя і здоров`я, та про вжиті або такі, що мають бути вжитими, запобіжні і захисні заходи.
Роботодавець забезпечує повну і вичерпну інформацію працівників та їх уповноважених представників з питань охорони праці про можливі небезпечні ситуації, про вжиті заходи для їх запобігання або їх ліквідації та про дії працівників у аварійних ситуаціях.
Для забезпечення належного виконання цих заходів роботодавець призначає відповідальних осіб, забезпечує їх підготовку і спорядження відповідно до небезпечності виробництва, масштабів і специфіки підприємства.
Таким чином, встановлені комісією і зафіксовані в акті розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, обставини підпадають під визначені абзацом 2 пункту 52 Порядку №337 підстави і є достатніми для визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, а саме: перебування потерпілого, на території підприємства, незалежно від факту використання позивачем приміщення, в якому стався нещасний випадок; під час нещасного випадку потерпілий виконував трудові обов`язки з моменту прибуття на підприємство.
Отже, висновок позива про визнання нещасного випадку таким, що не пов`язаний з виробництвом, є помилковим, таким, що не відповідає ані встановленим комісією обставинам, ані наведеним вище нормам Порядку №337.
З приводу доводів апеляційної скарги про дискреційність наданих відповідачу повноважень щодо  визнання нещасного випадку, який стався з позивачем 05.04.2021, таким, що пов`язаний з виробництвом, суд зазначає наступне.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 травня 2019 року у справі №826/17220/17.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №208/8402/14-а, від 29 березня 2018 року у справі №816/303/16, від 06 березня 2019 року у справі №200/11311/18-а, від 16 травня 2019 року у справі №818/600/17 та від 21 листопада 2019 року у справі №344/8720/16-а.
У цій справі, апелянт помилково вважає свої повноваження дискреційними. Апелянт не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Щодо посилання апелянта на те, що при розгляді справи не враховано клопотання Управління про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача, а саме Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, з посиланням на те що у разі прийняття рішення на користь позивача та встановлення медико-соціальною експертною комісією у подальшому ступеня втрати працездатності позивачу, Лисичанське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області буде зобов`язане виплачувати позивачу страхові виплати, передбачені Законом № 1105-ХІУ, суд зазначає, що вказанні обставини стосуються подій у майбутньому та не впливають на спірні правовідносини. 
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Відповідно до положень ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції  дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                             ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 р.  у справі  № 360/5313/21 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 р.  у справі  № 360/5313/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст складений та підписаний 22 березня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                         Е.Г. Казанчеєв

Судді                                                                                               А.В. Гайдар

                                                                                                        І.Д. Компанієць