Справа № 164/55/23  Провадження №33/802/168/23 	Головуючий у 1 інстанції:Ониско Р.В. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю  ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Петрушина А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Петрушина Анатолія Степановича на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 31 січня 2023 року,
ВСТАНОВИВ:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 01 січня 2023 року об 16 год. 40 хв. в с.Велика Осниця по вул.Молодіжна Луцького району Волинської області, керував автомобілем марки "Фольксваген Пассат", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), і відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник ОСОБА_1 – адвокат Петрушин А.С. подав апеляційну скаргу в якій вищевказану постанову судді вважає необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що ОСОБА_1 з 26 січня по 01 лютого 2023 року перебував у відрядженні за межами Волинської області. Під час перебування у відрядженні до нього зателефонувала дружина та повідомила, що листоноша принесла лист із Маневицького районного суду про виклик в судове засідання на 09:30 год. 31.01.2023 року. Оскільки ОСОБА_1 бажав взяти участь у розгляді справи, надати пояснення і докази його невинуватості, а також скористатися правовою допомогою, то зателефонував до свого роботодавця аби той повідомив суд про неможливість його явки до суду та подав клопотання про перенесення судового засідання із наданням відповідних доказів. 31 січня 2023 року ФОП ОСОБА_2 на електронну адресу суду надіслав таке клопотання з доказами його перебування у відрядженні. Коли ОСОБА_1 03.02.2023 року повернувся з відрядження, то звернувся до суду аби з`ясувати дату наступного засідання, однак як виявилося справу вже було розглянуто у його відсутності. А тому, захисник вважає, що ОСОБА_1 був позбавлений права на захист.
Також зазначає про те, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не було залучено свідків, як того вимагає чинне законодавство. При цьому, відеозапис, який міститься в матеріалах справи не є безперервним у зв`язку з чим залишилися не зафіксованими ті обставини, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду в медичному закладі шляхом здачі біологічних зразків (кров, сеча), а також й інші обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.
Крім того, зазначає про те, що судом першої інстанції взагалі не надавалась оцінка тому, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції була здійснена безпідставно. Вважає, що оскільки зупинка була безпідставною, то усі матеріали, які складались працівниками поліції не можуть бути належними та допустимими вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилаючись на вищевикладене, просить оскаржувану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши  ОСОБА_1 та його захисника Петрушина А.С., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній та просили задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Згідно із ч.1 ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.
В оскаржуваній постанові судді від 31.01.2023 року суддя вказав, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно у встановленому законодавством термін був повідомлений про дату слухання справи.
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, у ній міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (№4460101263687) з якого вбачається про вручення судового повідомлення 24.01.2023 року, однак у ньому жодним чином не зазначено про його отримання саме ОСОБА_1 .
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Петрушин А.С. пояснили, що перший не отримував повідомлення, оскільки перебував за межами Волинської області у відрядженні. Про судове повідомлення до суду на 09:30 год. 31.01.2023 року, яке доставила листоноша ОСОБА_1 повідомила дружина, яка зателефонувала до нього. Після цього, у зв`язку з його відсутністю в м.Луцьку, 31.01.2023 року о 08:48 год. до суду електронною поштою було скеровано клопотання про відкладення розгляду справи із долученням до нього відповідних доказів поважності неможливості прибуття в судове засідання.
Такі обставини повністю підтверджені доказами, які містяться у справі (а.с.8, 10-12). 
Проте, суд першої інстанції 31.01.2023 року розглянув справу у його відсутності та постановив судове рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи те, що від ОСОБА_1 до суду першої інстанції надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із дорученням відповідних доказів поважності неможливості прибуття до суду на 31.01.2023 року, однак суд всупереч цьому розглянув її у його відсутності, то апеляційний суд вважає, що в даному випадку він був позбавлений передбаченого законодавством права на захист. 
Оскільки суддя першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КУпАП, тобто допустив порушення норм процесуального права, то оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.
Сторона захисту висловила позицію про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Проте, такі доводи на увагу суду не заслуговують з врахуванням наступного. 
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №058276 від 01.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.05 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджуються зібраними у справі та дослідженими апеляційним судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №058276 від 01.01.23, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку. В графі пояснення ОСОБА_1 зазначив, що випив 0,5 пива за дві години до поїздки. При цьому, він підписав протокол та отримав його копію;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) відмовився від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці транспортного засобу та в медичному закладі.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується й відеозаписами з відеореєстратора із службового автомобіля та боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано спілкування поліцейського з ОСОБА_1 у ході якого в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку чим йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу так і в медичному закладі, тобто у встановленому законом порядку, однак він відмовився. Також йому було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. Після цього працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. Зафіксованим також є факт роз`яснення його прав, передбачених законодавством, а також ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення шляхом зачитування його змісту.
Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження у встановленому законом порядку від огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Отже, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи та фактично відтворюють події, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому, викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, до уваги судом не беруться, оскільки повністю спростовуються вищевикладеним, а матеріали справи містять докази, які підтверджують порушення ним п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Окрім того, посилання захисника на відсутність під час проведення огляду свідків є такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. В даному випадку присутність свідків необхідною не була, так як при огляді поліцейський застосовував технічні відеозапису.
Те твердження захисника, що ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду в медичному закладі повністю спростовуються відеозаписом з боді-камери працівника поліції, з якого встановлено, що він відмовився від огляду як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. При цьому, такий відеозапис на думку апеляційного є належним та допустимим доказом у справі, оскільки на ньому містяться ті обставини, які викладені у протоколі.
Також не беруться до уваги твердження апелянта про безпідставну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що на його думку тягне за собою визнання усіх доказів недопустимими, оскільки в даному випадку, якщо навіть це й мало місце, проте жодним чином не спростовує вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже, вищенаведені та усі інші твердження сторони захисту не спростовують його винуватості у вчиненні інкримінованому йому правопорушення, а фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і, на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
З урахуванням вищенаведеного, оскаржувана постанова судді на підставі п.3 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.
Таким чином, апеляційний суд на підставі ст.ст.23, 33 КУпАП враховуючи характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП - однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Водночас, на підставі Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
Таким чином, апеляційну скарга підлягає до часткового задоволення. 
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Петрушина Анатолія Степановича задовольнити частково.
Постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 31 січня 2023 року скасувати та постановити нову.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                        В.А. Подолюк