ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" лютого 2023 р.           Справа№ 910/15584/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Полякова Б.М.
суддів:            Корсака В.А. 
          Пантелієнка  В.О. 

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року 
у справі № 910/15584/16 (суддя Омельченко Л.В.)
за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Борком»
2. ОСОБА_1 
треті особи 1. Арбітражний керуючий Горбач Ігор Сергійович
2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Лідія Миколаївна
про визнання недійсним договору купівлі-продажу 
в межах справи № 910/15584/16
за заявою       Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Борком»
про визнання банкрутом
за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 28.02.2023
В С Т А Н О В И В:
24.02.2021 рішенням Господарського суду міста Києва у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» відмовлено повністю.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року у даній справі та ухвалити нове, яким задовольнити позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Борком», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19.06.2009 року, ВМС 920789, нежитлової будівлі під АДРЕСА_1 , що складається з виробничо-допоміжного блоку (літ. Щ, Щ1) площею 202,6 кв. м, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Борком» та ОСОБА_1 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. в реєстрі за № 1817, та застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення зазначеного майна у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Борком».
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року у справі № 910/15584/16 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Борком», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19.06.2009 року, ВМС 920789, нежитлової будівлі під АДРЕСА_1 , що складається з виробничо-допоміжного блоку (літ. Щ, Щ1) площею 202,6 кв. м, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю                                                 «Борком» та ОСОБА_1 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. в реєстрі за № 1817. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року у справі № 910/15584/16 залишено без змін.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 23.12.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 року у справі № 910/15584/16 в частині позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину скасував. Справу № 910/15584/16 в частині позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину передав на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021 апеляційну скаргу у справі №910/15584/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 заяву колегії суддів у складі: головуючого судді Суліма В.В., суддів: Гаврилюка О.М. та Майданевича А.Г. про самовідвід від розгляду справи № 910/15584/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укгазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 р. у даній справі задоволено. Справу № 910/15584/16 передано для здійснення автоматизованою системою визначення складу судової колегії.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа №910/15584/16 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Копитова О.С., Доманська М.Л.
Розпорядженнями керівника апарату від 22.06.2022 у зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді Доманська М.Л., Пономаренко Є.Ю. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.06.2022 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі № 910/15584/16 до провадження складі колегії суддів: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Доманська М.Л., Пономаренко Є.Ю., розгляд справи призначено на 09.08.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2022 розгляд справи № 910/15584/16 відкладено на 31.08.2022. Зобов`язано Господарський суд міста Києва надіслати до апеляційного суду матеріали справи № 910/15584/16, в яких знаходиться лист Комунального підприємства «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 17.05.2017 № 81, або оригінал листа Комунального підприємства «Роменська міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 17.05.2017 № 81.
Розпорядженням керівника апарату від 29.08.2022 у зв`язку з перебування суддів Доманської М.Л. та Пономаренка Є.Ю., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/15584/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - Хрипун О.О., Кропивна Л.В.
В судовому засіданні 31.08.2022 колегія суддів оголосила перерву у розгляді справи до 27.09.2022.
Розпорядженням керівника апарату від 26.09.2022 у зв`язку з перебування суддів Хрипуна О.О., Кропивної Л.В., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустках призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/15584/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - В.О.             Пантелієнко, О.С. Копитова.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі № 910/15584/16 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді: В.О.             Пантелієнко, О.С. Копитова. Вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі № 910/15584/16                         по суті спочатку. Розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі № 910/15584/16             призначено на 08.11.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2022 розгляд справи №910/15584/16 відкладено на 06.12.2022. 
Розпорядженням керівника апарату від 05.12.2022 у зв`язку з перебування судді Копитової О.С., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/15584/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді - В.О.             Пантелієнко, М.Л. Доманська.
В судовому засіданні 06.12.2022 колегія суддів оголосила перерву у розгляді справи до 31.01.2023.
В судовому засіданні 31.01.2023 колегія суддів оголосила перерву у розгляді справи до 28.02.2023.
Розпорядженням керівника апарату від 27.02.2023 у зв`язку з перебування судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/15584/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Поляков Б.М., судді -Пантелієнко В.О., Корсак В.А. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019 й може розглядати справи про банкрутство та справи у спорах, які пов`язані з процедурою банкрутства, справи у спорах щодо захисту прав на об`єкти інтелектуальної власності.
Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого    законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи,   05.04.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ПАТ "Укргазбанк" до ТОВ "Борком", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19.06.2009 нежитлової будівлі АДРЕСА_1 , що складається з допоміжного блоку (літ. Щ. Щ-1) площею 202,6 кв. м, укладеного між боржником та фізичною особою ОСОБА_1 , зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. в реєстрі №          1817 та про застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення вказаного майна у власність боржника. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ "Борком" без відома іпотекодержателя здійснив незаконні зміни предмета іпотеки з метою унеможливлення в подальшому погашення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно. При укладенні спірного договору купівлі-продажу без згоди іпотекодержателя були порушені вимоги частини третьої статті 9 , статті 10 Закону України "Про іпотеку", частини другої    статті 586 Цивільного кодексу України, підпункти 3.3.3, 3.3.5, 3.37, 3.10, 3.4.3, Договору іпотеки.
ПАТ "Укргазбанк" також просив поновити строк для звернення з вимогою про визнання недійсним Договору та посилався на те, що про укладення договору купівлі-продажу від 19.06.2009 між ТОВ "Борком" та ОСОБА_1 йому стало відомо лише в травні 2017 року після надходження до Господарського суду міста Києва відповіді Комунального підприємства "Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації" від 17.05.2017 № 81 на клопотання ліквідатора боржника про надання відомостей щодо реєстрації нерухомого майна ТОВ "Борком". Таким чином, позивач стверджує про пропуск строку позовної давності з поважних причин, оскільки не знав та не міг знати про укладений правочин. 
10.04.2018 ухвалою Господарського суду міста Києва позов ПАТ "Укргазбанк" прийнято до розгляду в межах справи № 910/15584/16 про банкрутство ТОВ "Борком".
24.05.2018 ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому також просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити в позові повністю. 
Розгляд справи судами
Справа розглядалася судами неодноразово.
10.09.2018 ухвалою Господарського суду міста Києва заяву ПАТ "Укргазбанк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу було задоволено, визнано недійсним спірний договір купівлі-продажу від 19.06.2009, укладений між ТОВ "Борком" та ОСОБА_1 та застосовано наслідки недійсності правочину шляхом повернення зазначеного майна у власність ТОВ "Борком", вирішено стягнути солідарно з відповідачів витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 762 грн. Видано накази.
19.02.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової Л.М. та ОСОБА_1 було задоволено. Скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі № 910/15584/16 повністю. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, здійснено розподіл судових витрат. 
10.07.2019 постановою Верховного Суду касаційну скаргу ПАТ "Укргазбанк" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 скасовано, справу № 910/15584/16 у скасованій частині направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
23.10.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової Л.М. та ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі № 910/15584/16 залишено без змін, матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва.
10.12.2019 постановою Верховного Суду касаційні скарги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової Л.М. та ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.09.2018 у справі №          910/15584/16 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Укргазбанк" в частині вимог про визнання недійсним договору від 19.06.2009, укладеного між ТОВ "Борком" та фізичною особою ОСОБА_1 , заяву ПАТ "Укргазбанк" в частині вимог про застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення нежитлової будівлі у власність ТОВ "Борком" у справі №          910/15584/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Щодо прав іпотекодержателя на предмет іпотеки постанова Верховного Суду мотивована тим, що незалежно від того чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку з перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні, іпотека поширюється й на таку реконструкцію.
Суд дійшов висновку, що право кредитора як іпотекодержателя на майновий комплекс боржника, переданого ним в іпотеку кредитору за договором від 31.05.2008, охоплює і право на майно, що є частиною предмета іпотеки, яка виділилась з предмета іпотеки внаслідок його поділу на частки в окремий майновий комплекс з оформленням на нього окремого свідоцтва про право власності. А тому встановлені судами зміни, що відбулись та вчинилися стосовно майнового комплексу боржника, переданого ним в іпотеку кредитору за договором від 31.05.2008, не змінюють обсягу прав кредитора як іпотекодержателя щодо всіх новостворених майнових комплексів як складових предмета іпотеки. 
Щодо способу захисту порушеного права за нікчемним правочином Суд вказав, що    за змістом частини третьої статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 215 Цивільного кодексу України укладення угод з відчуження майна (частини майна), переданого в іпотеку, без згоди іпотекодержателя зумовлює їх нікчемність та не створює інших юридичних наслідків, крім пов`язаних з їх нікчемністю та погодився із висновками судів в оскаржуваних рішеннях про нікчемність заперечуваного кредитором Договору та відхилив протилежні аргументи скаржника.
Водночас Суд не погодився із рішеннями судів попередніх інстанцій про визнання Договору недійсним з підстав його нікчемності з огляду на те, що визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Суди попередніх інстанцій задовольнивши вимогу кредитора в частині визнання недійсним Договору як нікчемного правочину всупереч нормам частини другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України та частини другої статті 215 Цивільного кодексу України, дійшли неправильних висновків щодо належного способу захисту порушеного права кредитора у спірних правовідносинах за вимогами про визнання Договору недійсним.
Щодо наслідків недійсності правочину Верховний Суд погодився із висновками судів в оскаржуваних рішеннях про обґрунтованість вимог кредитора в поданій ним заяві про застосування наслідків недійсності Договору шляхом повернення майна у власність боржника через порушення прав позивача/кредитора як іпотекодержателя майна, що без його згоди вибуло з власності боржника за нікчемною угодою; та як наслідок порушення прав позивача як кредитора боржника у цій справі про банкрутство, вимоги якого забезпечені, у тому числі спірним майном, за рахунок якого має здійснюватися задоволення вимог у цій справі (частина 4 статті 42 Закону про банкрутство).
Щодо перебігу позовної давності за нікчемним правочином, враховуючи висновки про нікчемність заперечуваного кредитором Договору (пункт 8.5 постанови Верховного Суду), Суд визнав помилковим застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин положень частини першої статті 261 Цивільного кодексу України з висновком судів про початок перебігу цього строку з дня, коли кредитор у даному випадку довідався про порушене право у спірних правовідносинах через укладення заперечуваного Договору та вибуття частини предмету іпотеки за цією угодою.
У зв`язку з викладеним та враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо укладення Договору 19.06.2009 та прийняття 01.07.2009 на підставі Договору рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на майно (пункт 4.5), Суд дійшов висновку, що перебіг позовної давності за вимогами кредитора про застосування наслідків недійсності Договору як нікчемного правочину у вигляді повернення майна у власність боржника розпочався у 2009 році. (п. 8.13) А тому, враховуючи встановлену нормами статті 257 Цивільного кодексу України загальну позовну давність тривалістю у три роки та факт звернення кредитора із вимогами про застосування наслідків недійсності Договору у вигляді повернення майна у власність боржника 05.04.2018 (пункт 1.3), тобто поза межами вказаного трирічного строку, Суд дійшов висновку про сплив позовної давності на момент звернення кредитора за захистом порушеного права на майно у спірних правовідносинах. 
Суд дійшов висновку, що суди, визнавши обґрунтованими вимоги кредитора в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - Договору шляхом повернення майна у власність боржника, та встановивши факт заявлення ОСОБА_1 про сплив позовної давності, не виконали покладеного на суд обов`язку в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на статтю 267 Цивільного кодексу України та вирішити питання про наслідки спливу позовної давності у спірних правовідносинах (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право).
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
24.02.2021 рішенням Господарського суду міста Києва у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укргазбанк" - відмовлено повністю.
З урахуванням висновків щодо недійсності Договору як нікчемного правочину, який не створює для сторін угоди юридичних наслідків, зокрема у вигляді набуття ОСОБА_1 відповідно до норм пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 202 та статті 655 Цивільного кодексу України права власності на майно, а також враховуючи обставини щодо набуття ним за нікчемною угодою права власності на майно, судом встановлено порушення прав позивача/кредитора як іпотекодержателя майна, що без його згоди вибуло з власності боржника за нікчемною угодою, та як наслідок порушення прав позивача як кредитора боржника у цій справі про банкрутство, вимоги якого забезпечені, у тому числі спірним майном, за рахунок якого має здійснюватися задоволення вимог у цій справі (частина 4 статті 42 Закону про банкрутство).
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності суд встановив, що позивач звернувся до суду за захистом порушеного права після спливу щонайменше 9-ти років та не довів належними та допустимими доказами у розумінні статті 73 Господарського процесуального кодексу України, що існували обставини, які об`єктивно були непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк.
При цьому, суд зауважив, що відомості щодо нового власника іпотечного майна були відображені у відповідних державних реєстрах, в КП "Бюро технічної інвентаризації", а позивач мав можливість отримати цю інформацію відповідно до норм чинного законодавства і своєчасно звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Суд також вказав, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, зокрема лист Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" від 17.05.2017, на який посилається позивач як на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності, в той же час наявні відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містяться в інформаційній довідці, які спростовують доводи позивача про те, що до 17.05.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно були відсутні відомості про реєстрацію права власності на іпотечне майно за відповідачем.
З наведених підстав, додатково встановивши, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем права власності на нерухоме майно, набуте за Договором, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укргазбанк" у повному обсязі.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
28.07.2021 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Укргазбанк" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі № 910/15584/16 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укргазбанк" до ТОВ "Борком", ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19.06.2009. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 залишено без змін. 
Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відповідно до ухваленої у даній справі постанови від 10.12.2019 Верховним Судом прийнято рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Укргазбанк" в частині вимог про визнання недійсним договору від 19.06.2009, а тому суд першої інстанції помилково повторно розглянув позовну заяву ПАТ "Укргазбанк" в цій частині та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо визнання недійсним оспорюваного договору. Враховуючи наявність рішення Верховного Суду за результатами розгляду позовних вимог ПАТ "Укргазбанк" в цій частині, апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Враховуючи встановлені обставини справи та висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10.12.2019, апеляційний господарський суд погодився    з висновками місцевого господарського суду про наявність порушеного права ПАТ "Укргазбанк" і наявність правових підстав для застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину через порушення прав позивача/кредитора як іпотекодержателя майна, що без його згоди вибуло з власності боржника за нікчемною угодою та як наслідок порушення прав позивача як кредитора боржника у цій справі про банкрутство, вимоги якого забезпечені, у тому числі спірним майном, за рахунок якого має здійснюватися задоволення вимог у цій справі.
У зв`язку з викладеним та враховуючи встановлені обставини щодо укладення Договору 19.06.2009, прийняття 01.07.2009 на підставі цього договору рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно та здійснення державної реєстрації відповідного права власності 19.06.2009 згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна за № 25989299, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що перебіг позовної давності за позовними вимогами про застосування наслідків недійсності Договору як нікчемного правочину у вигляді повернення майна у власність боржника розпочався 20.06.2009 та закінчився 20.06.2012.
Враховуючи встановлену нормами статті 257 Цивільного кодексу України загальну позовну давність тривалістю у три роки та факт звернення із вимогами про застосування наслідків недійсності договору у вигляді повернення спірного майна у власність боржника 05.04.2018, тобто поза межами вказаного трирічного строку, місцевий господарський суд, на думку суду апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про сплив позовної давності на момент звернення ПАТ "Укргазбанк" за захистом порушеного права на майно у спірних правовідносинах.
Щодо поважності причин пропуску звернення до суду із позовною заявою, суд апеляційної інстанції також погодився із висновками місцевого господарського суду, що станом на момент звернення ПАТ "Укргазбанк" до суду із зазначеними вище позовними вимогами, обставини щодо нового власника іпотечного майна були загальновідомими, позивач мав можливість отримати цю інформацію під час перевірки наявності предмету забезпечення і своєчасно звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції
23.12.2021 постановою Верховного Суду касаційну скаргу Акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 у справі № 910/15584/16 в частині позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину скасовано. Справу № 910/15584/16 в частині позовних вимог про застосування наслідків недійсності правочину передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 
Направляючи справу на новий розгляд касаційний суд вказав, що суд апеляційної інстанції має встановити факт знаходження у матеріалах справи № 910/15584/16 листа Комунального підприємства "Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації" від 17.05.2017 № 81, його зміст та вплив змісту такого листа, у випадку його наявності, на спірні правовідносини. 
На виконання вказівок касаційного суду апеляційним судом ухвалою від 31.08.2022 було витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи основної справи про банкрутство, в яких знаходиться лист Комунального підприємства «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 17.05.2017 № 81, або оригінал листа Комунального підприємства «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» від 17.05.2017 № 81.
Зазначений лист, як було встановлено колегією суддів, знаходиться в Т 2 а.с. 54 основної справи про банкрутство № 910/15584/16, зі змісту цього листа вбачається, що Комунальне підприємство «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» повідомляло згідно архівних інвентаризійних даних, яке майно було зареєстроване за ТОВ «Борком» до 01.01.2013.
Надалі колегія суддів зауважує, що доведеність об`єктивних обставин по справі покладаються на Позивача - ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк», що вимагає ст.74 ГПК України.
Закон вказує на обов`язок Позивача, ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк», знати про стан своїх майнових прав ( ст.261 ЦК України).
Банк надавши кредит, зобов`язаний аналізувати стан майна, переданого в іпотеку (ЗУ «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року.)
Як вбачається з матеріалів справи, апелянт, ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк», надав два кредити ВАТ "СПК Меридіан":
Перший кредит на один рік з 29.04.2008 року до 28.04.2009 року у розмірі 16 000 000 грн.
Другий кредит на один місяць з 28.01.2009 року до 27.02.2009 року у розмірі 5 000 000 грн.
Право повернення кредитів забезпечені іпотекою. Перед Банком не виконанні зобов`язання за кредитними договорами, тому банк звернувся у 2009 році до Господарського суду м. Києва з позовом до боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 6/661) - рішення Господарського суду м. Києва від 07.12.2009 року (стягнуто 5 000 000 грн.) та за другим кредитом вдруге ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду у 2010 році - рішення Господарського суду м. Києва від 21.02.2011 року (стягнуто заборгованість на предмет іпотеки).
Звертаючись до суду з позовами у 2009 році і у 2010 році до суду, ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк», надавав правовстановлюючі документи на об`єкт 87 по вул. Прокопенкау м. Ромни, площею 14 044 кв.м., які на об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни з 2008 року були зовсім інші,а саме площею 5 739. 5 кв.м. ,тобто надав сам банк недостовірну інформацію, що підтверджують надані позивачем:
- рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 373 від 25.12.2008 року "Про присвоєння окремих адрес" (т.1,а.с. 41);
·          рішення Роменської міської ради Сумської області від 29.10.2009 року №272 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в м. Ромни (т.1,а.с. 192).
Лист БТІ від 17.05.2017року №81.
Рішенням Господарського суду м. Києва від 21.02.2011 року стягнуто заборгованість на предмет іпотеки, якого на час прийняття вже не існувало.
Об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни Сумської області, загальною площею 14 044,0 кв.м., у 2008 році поділено на ряд об`єктів з іншими площами , присвоєно окремі адреси, оформлено нові правовстановлюючих документів та нові об`єкти зареєстровані в відповідному державному реєстрі та в КП «Бюро технічної інвентаризації», і має об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни Сумської області з 2009 року загальну площу 5 739,5 кв. м, що підтверджують ті ж саме докази:
-          рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 373 від 25.12.2008 року "Про присвоєння окремих адрес" (т.1,а.с. 41) ;
·          рішення Роменської міської ради Сумської області від 29.10.2009 року №272 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в м. Ромни (т.1,а.с. 192);
·          зазначене підтвердив апелянт в своїй апеляційній скарзі про те, що 02.11.2009, на підставі рішення №272, ТОВ "Борком" отримало свідоцтво про право власності на комплекс загальною площею 5 739,5 кв. м. і це встановлено Постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 23.12.2021 року.
Виходячи із рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 25,12.2008 року №373 «Про присвоєння окремих адрес» та рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 29.10.2009 року №272 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в м. Ромни» оскільки вони узгоджуються між собою, свідчать про поділ комплексу за адресою: м. Ромни, вул. Прокопенка, 87 у 2008 році.
З 2008 року у ТОВ «Борком» були зовсім інші об`єкти, оскільки, ТОВ «Борком» звернулося в цей час до виконавчого комітету Роменського міської ради Сумської області з клопотанням про поділ переданого в іпотеку нерухомого майна, розташованого за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Прокопенка, будинок під номером 87, з реєстраційним номером: 956682, загальною площею 14 044,0кв.м.
Поділ об`єкту 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни, Сумської області загальною площею 14 044,0 кв.м., здійснено рішенням Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 373 від 25.12.2008 року "Про присвоєння адрес" присвоєно окремі адреси новоутвореним об`єктам з буквами: 87-Д, 87-Е, АДРЕСА_1.
Відповідно до рішення Роменської міської ради Сумської області від 29.10.2009 року №272 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в м.Ромни» замінено правовстановлюючі документи.
Новий об`єкт за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Прокопенка, будинок під номером 87, загальною площею 5 739,5 кв. м, зареєстровані БТІ 02.11.2009 року на підставі свідоцтва про право власності від 02.11.2009 року.
02.11.2009року, на підставі цього рішення, ТОВ "Борком" отримало свідоцтво про право власності на комплекс загальною площею 5 739,5 кв. м, який складається із будівлі контрольної вагової В 28,8 кв. м; будівлі складу для шкірсировини, стайні Д. Д1 148,6 кв. м; прибудови д, 6,5 кв. м; холодильних приміщень забійного цеху Єї, єЗ, п/д 72, 45 кв. м; будівлі холодильника, птахозабійного цеху, компресорної станції, бочкотарного цеху Р, Р1, Р2, РЗ, Р4 площею 1655,4 кв. м; будівлі холодильника Є, 882,5 кв. м; воріт, бризкального басейну Т; санітарно-побутового корпусу, А-2, 432,6 кв. м; ковальсько-слюсарської майстерні Ж, 80,2 кв. м; бази передзабійного утримання Ц, ЦІ, Ц2, ЦЗ, 335,8 кв. м; бази для перетримки ВРХ, Я1 площею 202,6 кв. м; очисних споруд (нова) Ф-ФЗ, 905,2 кв. м; трансформаторної підстанції С,С1, 90,3 кв. м; котельні газової (нова), Г-2, 493,7 кв. м; гаражів Ш2, ШЗ, 35,2 кв. м; жироловки, пісколовки Ю, 33,5 кв. м; газорозподільного пункту С2 28,5 кв. м; магазину № 2, Б, 29,1 кв. м; прибудова п2, 12,6 кв. м; водозабору технічної води Б6; підсобної Н, 19,1 кв. м; побутового приміщення мясожирового цеху Е2 246,8 кв. м, що розташований в Сумській області, м.Ромни, вул.Прокопенка,87.
Отже, з 2008 року об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни, загальною площею 14 044,0 кв.м., поділено на ряд об`єктів з іншими площами , присвоєно окремі адреси, оформлено нові правовстановлюючих документів та нові об`єкти з новими адресами та площами зареєстровані в відповідному державному реєстрі та БТІ і існує за цією адресою: м. Ромни вул. Прокопенка, буд. 87 об`єкт загальною площею 5 739,5 кв. м.
Тому, подаючи позови у 2009 році і у 2010 році до суду, ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк», не міг подати правовстановлюючий документ на об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни, загальною площею 14 044,0 кв.м., оскільки вже з 2008 року були інші правовстановлюючі документи і об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни мав загальну площу вже 5739,5 кв.м., відповідно до рішення Роменської міської ради Сумської області від 29.10.2009 року №272 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в м.Ромни (т.1,а.с. 192), що вказує на обізнаність Позивача про стан майна з 2009 року. А у 2010 році Господарський суд м. Києва затребував оригінали документів, які подані в копіях з позовною заявою. Позивачем так і не було надано оригіналів документів суду, що підтверджує саме рішення Господарського суду м.Києва від 21.02.2011 року.
Рішенням господарського суду м. Києва від 07.12.2009 року стягнуто за другим кредитом 5 000 000 грн.
Наказ №6/661 від 16.03.2010 року
Відкрито виконавче провадження № 47043531 від17.02.2010 року.
Рішенням господарського суду м. Києва від 21.02.2011 року стягнуто за першим кредитом заборгованість на предмет іпотеки, якого на цей час не існує.
Отримано Наказ №37/35 від 07.11.2011 року, відкрито виконавче провадження №30551414 від 30.12.2011 року, але майно, яке зазначене в рішенні, наказі і в виконавчому провадженні не існує.
При подачі до виконавчої службі виконавчого документу у 2011 році правовстановлюючі документи на об`єкт за адресою: Сумська область, м. Ромни, вул. Прокопенка, будинок під номером 87, вже загальною площею 5 739,5 кв. м, тобто інша площа об`єкту з 2008 року.
Вищезазначені рішення судів підтверджують, що Позивач знав про поділ майнового комплексу переданого в іпотеку.
На думку колегії суддів, позивач не довів, що він не міг дізнатися в продовж 9 років про порушення його права. Через виконавчу службу кредит не повертався позивачу і він не здійснює перевірку належного йому майна і своєчасного повернення боргу за кредитами, бо знав про стан іпотечного майна.
В своїх поясненнях позивач стверджує про поділ майна, посилаючись на довідку БТІ від 19.12.2008 року №2720 про поділ майна, тобто позивач опосередковано підтвердив, що з 19.12.2008 року знав про поділ майна і відповідні нові об`єкти, що і підтверджують рішення Роменської міської ради Сумської області № 373 від 25.12.2008 року "Про присвоєння адрес" та №272 від 29.10.2009 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно в м.Ромни.
Іпотечне майно має загальну площу замість 14 044 кв.м.- 5 739,5 кв.м. (свідоцтво про право власності від 02.11.2009 року).
КП ''Роменське МБТІ" приймало у 2008 році участь у поділу об`єкту 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни, загальною площею 14 044,0 кв.м, надавши висновок, про що зазначено в рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 373 від 25.12.2008 року "Про присвоєння окремих адрес" (т.1,а.с. 41).
КП ''Роменське МБТІ" не могло надати інформацію на об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни, загальною площею 14 044,0 кв.м., оскільки вже з 2009 року були інші правовстановлюючі документи на об`єкт 87 по вул. Прокопенка у м. Ромни і була вже загальна площа об`єкту 5739,5 кв.м. (свідоцтво про право власності від 02.11.2009 року).
19.06.2009 року було укладено договір купівлі - продажу нежитлової будівлі під номером АДРЕСА_1, укладеного між ТОВ «Борком» (03062, м.Київ, вул. Гончарова, буд.16,кв.12; ідентифікаційний код 31957823) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ІНН НОМЕР_1 ), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. зареєстрованого в реєстрі за №1817.
19.06.2009 року за Відповідачем 2 була здійснена державна реєстрація права приватної власності на нежитлову будівлю під номером АДРЕСА_1 .
Таким чином правочин було вчинено майже 12 років назад. Трирічна позовна даність спливла.
Позивач не довів те, що він не міг дізнатися про порушення його права з 2009 року з вищезазначений обставин.
Право власності посвідчено на підставі Свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 29.12.2008 року (т.1,а.с.176) . Свідоцтво про права власності на нерухоме майно від 29.12.2008 року, серії САВ №898850, видане Виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області та зареєстровано в електронному Реєстрі власності на нерухоме майно 31.12.2008 року, за реєстраційним номером 25989299.
Право власності на нежитлову будівлю під номером АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 25989299, було зареєстровано ТОВ «Борком» 31.12.2008 року, що підтверджує витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.12.2008 року, який долучений до матеріалів справи (т.1, а.с. 177).
Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Івановою Л.М. перевірено заборони відчуження, обтяження іпотекою, арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
ОСОБА_1 - є добросовісний набувач нерухомого майна, придбаного за оплатним правочином від 19.06.2009 року. ОСОБА_1 не було відомо про існування будь-яких перешкод в укладанні правочину.
Позивач не надав доказів фактичних обставин, що свідчать про недобросовісність Барабаша Ю.Г., як набувача права власності на нерухоме майно.
Втручання в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно, шляхом його витребування, на користь банка, загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифіковані Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.
Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Судом першої інстанції правильно встановлено та зазначено в рішенні, що відомості нового власника іпотечного майна були відображені у відповідних державних реєстрах та КП "Бюро технічної інвентаризації", а позивач мав можливість отримати цю інформацію відповідно до норм чинного законодавства і своєчасно звернутися до суду за захистом порушеного права. Судом першої інстанції встановлено, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів про недобросовісне набування відповідачем 2 права власності на нерухоме майно за договором купівлі-продажу від 19.06.2009 року - нежитлової будівлі під номером АДРЕСА_1 .
Вищезазначене підтверджує, що Позивач був обізнаний про стан іпотечного майна, починаючи з 2009 року, при подачі позовів до суду про стягнення заборгованості по кредитам.
Відповідно до статей 256, 257, частини 1 статті 261 та частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується лише за наявності порушення права особи. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Правилом, закріпленим у частині 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною 1 цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, частина перша, якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. (Постанова Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 06.02.2020 року).
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
За змістом статті 261 Цивільного кодексу України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права. Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.
Отже, при визначенні початку перебігу строку позовної давності суду слід з`ясовувати та враховувати обставини як щодо моменту, коли особа довідалась, так і щодо моменту, коли особа могла дізнатися (мала можливість дізнатися) про порушення свого права в їх сукупності, як обов`язкових складових визначення початку перебігу позовної давності (Постанова Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 06.02.2020 року).
Судом першої інстанції досліджено момент коли особа довідалась, так і щодо моменту, коли особа могла дізнатися про порушення свого права в їх сукупності, як обов`язкових складових визначення початку перебігу позовної давності та встановлено наступне, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містяться в інформаційній довідці щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 25989299 (нежитлова будівля, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1) 19.06.2009 року за відповідачем була здійснена державна реєстрація права приватної власності цього об`єкту.
Відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. іпотечного договору іпотекодержатель має право у будь-який час протягом дії цього Договору перевіряти документально та фактично наявність, розмір, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки.
З огляду на те, що позивачем з моменту виявлення фактів невиконання боржником основного зобов`язання - не повернення кредитів з 2009 року, забезпеченого іпотекою , звернувся до суду за двома кредитами про стягнення боргу и про стягнення боргу на предмет іпотеки.
Позивач знав про поділ об`єкту за адресою: Сумська область, м.Ромни, вул. Прокопенко, буд 87, з 2009 року, оскільки у відповідних державних реєстрах, в КП «Бюро технічної інвентаризації» з 2008 року вже була нова інформація про новоутворені об`єкти з новими площами, новими адресами, новими реєстраційними номерами, відповідно з новими правовстановлюючими документами по новоутвореним об`єктам.
19.06.2009 року стосовно нового власника іпотечного майна були відображені відомості у відповідних державних реєстрах, в КП «Бюро технічної інвентаризації», також були відомості і стосовно всього поділеного іпотечного майна, а Позивач мав можливість отримати цю інформацію відповідно до норм чинного законодавства і своєчасно звернутися до суду за захистом свого порушеного права, що і було встановлено судом першої інстанції і зазначено в рішенні.
Судом першої інстанції правильно встановлено і зазначено в рішенні, що судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що умова підпункту 3.1.1. пункту 3.1. іпотечного договору передбачає право, а не обов`язок Банку перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та експлуатації (використання) предмета іпотеки, оскільки Банк з моменту виявлення фактів невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, з якого минуло більше ніж 7 років, та відповідно з моменту виникнення права на звернення стягнення на предмет іпотеки мав за розумної обачності протягом такого тривалого часу здійснити перевірку належного виконання іпотекодержателем умов іпотечного договору та, зокрема, своєчасно дізнатися про факт зміни власника спірного майна (предмета іпотеки) та переходу прав і обов`язків іпотекодавця до іншої особи (відповідача у цій справі).
З моменту виявлення факту невиконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою ( з 2009 року), та з моменту виникнення права на звернення стягнення на предмет іпотеки (з 2010 року, рішення Господарського суду м.Києва від 21.02.2011 року) мав за розумної обачності протягом такого тривалого часу здійснити перевірку належного виконання іпотекодержателем умов іпотечного договору та, зокрема, своєчасно дізнатися про факт зміни власника спірного майна (предмета іпотеки) та переходу прав і обов`язків іпотекодавця до іншої особи.
В матеріалах даної справи, яка розглядається в межах справи про банкрутство був відсутній доказ, зокрема листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації » від 17.05.2017, на який посилається позивач та відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містяться в інформаційній довідці, спростовують доводи позивача про те, що до 17.05.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно були відсутні відомості про реєстрацію права власності на іпотечне майно за відповідачем, що і було встановлено судом першої інстанції і про це зазначено в рішенні.
Відсутність доказа, зокрема листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації » від 17.05.2017 №81, Позивач підтвердив сам надавши лист тільки 15.04.2022 року разом з додатковим поясненням.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18) зазначено, що для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною зверненою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (див. пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто перш, ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності, у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності необхідно враховувати, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк( Постанова Верховного Суду від 16.12.2020 (ЦПК) - № 645/1545/17.
Позивач звернувся до суду після спливу що найменше 9 (дев`яти ) років (позов подано 05.04.2018 року правочин вчинено 19.06.2009 року) і не довів, що існували обставини, які об`єктивно були непереборними і пов`язані з дійсними труднощами для вчинення процесуальних дій у встановлений строк.
Позивач (апелянт) доказів тривалого часу можливого приховування поділу майнового комлексу за адресою: АДРЕСА_1 та продажу ОСОБА_1 приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та незаконного заволодіння ним, які містять склад злочину не надав суду.
ОСОБА_1 , як покупець, за приміщення за адресою: АДРЕСА_1 сплатив ТОВ «Борком» грошові кошти на загальну суму 35 000 грн. (т.1,а.с.275).
Приміщення за адресою: АДРЕСА_1 було зруйноване і ОСОБА_1 его відремонтував, здійснюючи навіть ремонт і на час складання акту опису й арешту майна від 13.06.2012 року (т.1,а.с.248-249).
Акт опису й арешту майна від 13.06.2012 року складався в присутності понятих та передано майно на зберігання ОСОБА_2 і під час складання зазначеного акту до ОСОБА_1 ні хто не приходив.
Позивач з моменту подачи позову, з 05.04.2018 року, ґрунтує свої вимоги на припущеннях, без будь-яких доказів. Кожного разу Позивач вигадує нові доводи і більш через 4 роки надав лист БТІ від 17.05.2017 року №81, який нібито підтверджує, що він - Позивач дізнався про поділ іпотечного майна тільки у 2017 році, доказ подано не встановлений законом строк, поновлення строку для подачі доказу суду не надано.
Це все вказує на не добросовісну поведінку Позивача. Пройшло 8 років з моменту укладання договору купівлі - продажу приміщення до подачі позову до суду. Події, на які посилається Позивач, мали місце у далекому минулому, спираючись на те, що йому виконавча служба не повідомляла про поділ майнового комплексу та продаж приміщення ОСОБА_1 , не підтверджені належними доказами.
У виключеній ч.4 ст.258 ЦК України йшлося не про сам нікчемний правочин, а про наслідки нікчемного правочину, які тривалий час можуть бути прихованими, в зв`язку з чим законодавцем і встановлювався десятирічний строк для подання позову із згаданих вище підстав.
Загальна позовна давність тривалістю у три роки встановлена ст. 257 ЦК України.
Колегія суддів наголошує на тому, що чинним законодавством України не встановлено більш тривалої позовної давності порівняно із загальною позовною давністю до вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
Як вже, зазначалося Позивач звернувся до суду з позовом лише 05.04.2018 року, тобто позивач звернувся до суду з позовною заявою зі спливом позовної давності для даного виду позовів майже через 8 років.
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення Позивачем факту того, що у нього є право знати про стан майна, а не обов`язок, через який Позивач не знав про порушення свого цивільного права 9 років і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
На підставі вищезазначеного вбачається, що пропуск строку позовної давності стався з вини Позивача та у позові Позивач не наводить того, що він не мав реальної змоги дізнатись про нібито порушення його прав.
Досліджені у суді наявні у справі докази, колегія суддів оцінивши їх належність,   допустимість, достовірність, достатність і їх взаємний зв`язок у сукупності, а також   з`ясовані обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і   заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ГПК України завданням   господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і   вирішення справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи   інтересів фізичної особи, прийшла до висновку, що Позивачем пропущено строк позовної давності.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржника покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
У зв`язку з введенням указами Президента України воєнного стану на всій території України; можливістю незнаходження осіб за вказаними в апеляційних скаргах адресами, зокрема, у зв`язку з евакуацією; тимчасовою нероботою АТ "Укрпошта", зокрема, на тимчасово окупованих та звільнених від агресора територіях; та інше, з метою належного повідомлення сторін в цій особливій для країни ситуації, відповідно до приписів п.п. 6, 7 ст. 6 та ст. 169 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе повідомляти осіб про розгляд справи не через АТ "Укрпошта", а іншими засобами, які доступні в період воєнного стану (надсилання повідомлення на електрону пошту сторін, електронний кабінет, повідомлення на офіційному сайті ПАГС); докази повідомлення долучати до матеріалів справи.
Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст.   253-255, 269, 276, 277,   281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року у справі № 910/15584/16  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 року у справі № 910/15584/16 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу №910/15584/16 повернути до Господарського суду міста Києва.
5. Дану постанову направити на відомі суду електронні адреси сторін, що наявні в матеріалах справи.
Відповідно до частин 6 та 7 статті 6 ГПК України:
"Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки та особи, які провадять клірингову діяльність у значенні, наведеному в Законі України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.
Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою."
6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
          Повний текст складено 06.03.2023.

Головуючий суддя                                                            Б.М. Поляков 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                В.О. Пантелієнко