ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/545/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Іщук І.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 09 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві, в якому просив:       
- визнати протиправним та скасувати акт Головного управління ДПС у м. Києві від 06.10.2020 року № 360/26-15-33-13-15/ НОМЕР_3 ;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10.12.2020 року № 0136153313.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10.12.2020 року № 0136153313.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у м.Києві, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.     
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги у відповідності до положень статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Станом на 18 січня 2023 року позивачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.   
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що 06.10.2020 року Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку платника податків - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) щодо сплати (несвоєчасної сплати) транспортного податку з фізичних осіб, в частині своєчасної сплати транспортного податку з фізичних осіб.
          За результатом проведеної камеральної перевірки було встановлено порушення позивачем пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України (надалі - ПК України), а саме несвоєчасна сплата транспортного податку з фізичних осіб (код бюджетної класифікації податку 18011001).
          Відповідні відомості відповідачем викладені у Акті про результати камеральної перевірки від 06.10.2020 року за № 360/26-15-33-13-15/ НОМЕР_3 .
           10 грудня 2020 року на підставі зазначеного акту про результати камеральної перевірки від 06.10.2020 року за № 360/26-15-33-13-15/ НОМЕР_3 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0316153313, відповідно до якого на підставі ст. ст. 122, 126 ПК України за затримку сплати транспортного податку з фізичних осіб позивачу визначене грошове зобов`язання у розмірі 6250,00 грн. що становить 20% від суми 31250,00 грн.
          Позивач подавав заперечення на вказаний вище акт, проте відповідач відмовив у задоволенні відповідних заперечень та залишив Акт про результати камеральної перевірки від 06.10.2020 року за № 360/26-15-33-13-15/ НОМЕР_3 без змін.
          Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення та акт відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (далі ПК України) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування. 
          Згідно із положеннями підпункту 267.2,1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. 
          Абзацом другим зазначеного підпункту така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. 
          Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України). 
          Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. 
          Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно допідпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України). 
          Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. 
          Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України). 
          Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган. 
          Відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). 
          За приписами підпунктів 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. 
          Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). 
          За приписами норм п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
          В розумінні норми ст. 36 цього Кодексу податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. 
          Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи. 
          Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України). 
          Пунктами 42.1, 42.2, 42.4 статті 42 ПК України передбачено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. 
          Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. 
          Згідно із п. п. 267.8.1. пункту 267.8 статті 267 ПК України, транспортний податок сплачується, зокрема: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. 
          Відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: 
          при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; 
          при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
          З матеріалів справи вбачаються наступні послідовні дії: 
           17.01.2018 року - складення контролюючим органом податкової вимоги від 17.01.2018 року №8322-17, сума податкового боргу 18750 грн - підтверджується копією відповідної податкової вимоги;
           02.05.2018 року - сплата позивачем 18750 грн, призначення платежу: *;101; НОМЕР_3 ; НОМЕР_2 ; ОСОБА_1 ; транспортний податок з фізичних осіб 0970300011; підтверджується копією квитанції № 5 ГУ Ощадбанку по м. Києву та області від 02.05.2018 року;
           03.05.2018 року - сплата позивачем 12500 грн, призначення платежу: *;101; НОМЕР_3 ; НОМЕР_2 ; ОСОБА_1 ; транспортний податок з фізичних осіб 0970300011; підтверджується копією квитанції № 4 Ощадбанку від 03.05.2018 року;  
           05.05.2018 року - прийняття контролюючим органом податкового повідомлення рішення № 0069352-1310-2651, податковий період: 2018 рік, сума податкового зобов`язання: 25000 грн (за автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, 2017 року); підтверджується копією відповідного податкового повідомлення-рішення;
           08.05.2018 року - сплата позивачем 7140,24 грн, призначення платежу: *;101; НОМЕР_3 ; НОМЕР_2 ; ОСОБА_1 ; надходження до бюджету коштів в рахунок погашення податкового боргу; підтверджується копією квитанції № 10 Ощадбанку (каса № 3) від 08.05.2018 року;   
           01.06.2018 року - сплата позивачем 25000 грн, призначення платежу: *;101; НОМЕР_3 ; НОМЕР_2 ; ОСОБА_1 ; транспортний податок з фізичних осіб; підтверджується копією квитанції № 14 ГУ Ощадбанку по м. Києву та області від 01.06.2018 року.
          Відповідачем до матеріалів справи були надані проведені наступні обчислення податку:
          за автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER за 2015 рік у сумі 12500,00 грн, згідно податкового повідомлення-рішення від 16.08.2017 року № 0010/Т/13-05-Р;
          за автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER 200 за 2017 рік у сумі 18750,00 грн, згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № 81273-13.
          Доказів направлення відповідних податкових повідомлень-рішень ні до суду першої інстанції, ні разом із апеляційною скаргою відповідачем надано не було, як і копій відповідних податкових повідомлень-рішень.
          Крім того, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, у листі за результатами розгляду заперечень на Акт про результати камеральної перевірки від 06.10.2020 року за №360/26-15-33-13-15/НОМЕР_3, а також відзиві на позовну заяву відповідач вказує різні суми, що визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 16.08.2017 року № 0010/Т/13-05-Р та від 30.06.2017 року № 81273-1.
          Отже, колегією суддів констатовано наступне.  
          Акт про результати камеральної перевірки від 06.10.2020 року № 360/26-15-33-13-15/НОМЕР_3 був отриманий позивачем 16.11.2020 року, податкове повідомлення-рішення від 10.12.2020 року № 0136153313 було отримано позивачем 18.12.2020 року.
          Разом із тим, у відповідності до п. 267.8 ст. 267 ПК України строки сплати податку фізичними особами становлять встановлюються ПК України протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
          Матеріали справи не містять доказів того, що позивачу були вручені податкове повідомлення-рішення від 16.08.2017 року № 0010/Т/13-05-Р та податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року № 81273-13, у зв`язку із чим суд об`єктивно позбавлений можливості встановити наявність у діях/бездіяльності позивача ознак порушення позивачем правил сплати (перерахування) податків.
          Відповідальність платника податків, передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України (у редакції ПК України чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наступає виключно у випадку у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання.
          При цьому, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, такому платнику податків визначається сума штрафу у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
          Відповідно до п. 267.8 ст. 267 ПК України строки сплати податку фізичними особами становлять встановлюються ПК України протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
          Відповідно до п. 57.2 ст. 57 ПК України (у редакції ПК України чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування. повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
          Тобто, виходячи із норм ПК України строки сплати сплати податку фізичними особами транспортного податку встановлені протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, а таке зобов`язання платника податку вважається узгодженим, якщо ним не здійснюються дії, спрямовані на оскарження такого рішення контролюючого органу.
          При цьому, відповідно до п. 126.3 ст. 126 ПК України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) фізичній особі податкове/податкові повідомлення-рішення з податку на майно у строки, встановлені відповідними нормами цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
           З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачу та отримання останнім податкових повідомлень-рішень, за несвоєчасну сплату по яких контролюючим органом було визначено необхідність сплати позивачем штрафу, а тому із наявних в матеріалах справи доказів, не вбачається можливості та підстав для притягнення позивача за порушення правил сплати (перерахування) податків, що передбачена ст. 126 ПК України.
          Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2022 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.