Головуючий у суді першої інстанції: Омельченко М.М.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
 
                                                                                            справа №369/8631/22
                                                                                провадження №33/824/525/2023       
 
18 січня 2023 року  суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,
 
за участю захисника  особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Новика Євгена Сергійовича,
 
розглянувши адміністративну справу відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП , 
 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді  штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, зі стягненням судового збору  на користь держави.
Згідно із постановою судді,  ОСОБА_1  25 серпня 2022 року о 9 годині 50 хвилин керував автомобілем «Renault Mascott», д/н НОМЕР_1 , по вул. Чорновола в м. Вишневе Бучанського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відмова водія ОСОБА_1  від проходження огляду на стан сп`яніння також зафіксована засобами відео фіксації, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
 Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом першої інстанції  неповно встановлено обставин справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, зокрема  ОСОБА_1  послався на те, що він, не був за кермом 25 серпня 2022 року , оскільки напередодні вживав алкогольні напої.
Він відмовився від проходження огляду на  місці зупинки  та у лікарні на стан сп`яніння, враховуючи те, що він не  перебував за кермом автомобіля. Окрім цього у справі не зібрано достатньої кількості доказів, які би вказували на доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Наявний в матеріалах справи відеозапис не містить фіксації факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , лише засвідчено факт відмови від проходження огляду за допомогою пристрою «Драгер» та огляду в медичній установі. В свою чергу, відеозапис не повний з елементами монтажу, при чому номер боді-камери відсутній і запис ведеться вже після складання і підписання протоколу (протокол складно о 10 год. 00 хв., відеозапис починається з 10 год. 05 хв.).
Направлення, яке міститься у справі складено з порушеннями, оскільки в графі «найменування закладу охорони здоров`я» зазначено невірно «Боярське ЦРЛ м. Боярка», вказаного закладу із зазначеною назвою не існує, згідно із даними із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з початку 2020 року вказаний заклад має назву «Комунальне некомерційне підприємство «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради», також в направленні не зазначено адресу місця знаходження вказаного закладу.
Поліцейськими не проводилась перевірка на ознаки алкогольного сп`яніння. Взагалі не можливо встановити, яким чином працівники поліції дійшливисновку, що почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук були ознаками алкогольного сп`яніння. Вказаний стан пояснюється сильними душевними хвилюваннями .
Також в матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які згідно тексту були запрошені співробітниками поліції для фіксування факту відмови від проходження огляду. Вказані пояснення не можуть братися до уваги, оскільки мають «надмірний бланкетний формалізм» та те, що пояснення відібране у свідка ОСОБА_3 складено різними інспекторами, про що свідчить зазначення у шапці пояснення і особи, яка здійснила опитування. Водночас, пояснення ОСОБА_2 не підписано взагалі.
Крім того згідно з матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , встановлено, що відомості про особу, на яку складено протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідають дійсності, адже при складанні протоколу невірно вказано прізвище особи яка підозрюється у вчиненні адміністративного правопорушення.
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника  особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Новика Є.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення  справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1   винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази у адміністративному провадженні, відповідно до яких вбачається наступне.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №101897 від 25 серпня 2022 року, в зазначений день о 9 годині 50 хвилин  керував автомобілем «Renault Mascott», д/н НОМЕР_1 , по вул. Чорновола в м. Вишневе Бучанського району Київської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).
Відповідно до цього ж протоколу, ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я  ОСОБА_1 ,  що підтверджується  його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).
Протокол про адміністративне правопорушення був складений уповноваженою на те особою -  поліцейським відділу 1 Бучанського РУП старший сержант поліції Адаменко Я.О.  дії якого ОСОБА_1 оскаржені не були, як і не містить таких даних зміст апеляційної скарги. Установлено, що ОСОБА_1 був зупинений за порушення суцільної лінії розмітки.
В матеріалах справи міститься направлення  на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння в якому зазначено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння почервоніння обличчя, очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота та в самому направлені зазначено самим ОСОБА_1 , що останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
 Також із самих пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та відмовився від дуття в алкотестер «Драгер».
У протоколі про адміністративне правопорушення , зі змісту якого вбачається, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу , останній написав власноруч, що він по суті правопорушення згоден.
Зазначення в направленні назви лікарні, яка не відповідає назві закладу охорони здоров`я, який внесений до переліку закладів, які можуть проводити огляд, не спростовує факт наявності в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів оптичного диску з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, оскільки відео, що додано до матеріалів справи є неповним та складається з декількох частин, не містить повної інформації, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
При цьому, суд зазначає, що долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на вказаній камері в електронному вигляді у виді файлу.
При цьому в апеляційній скарзі не оспорюються зафіксовані на відео обставини, які мали місце за участю ОСОБА_1 .
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у  зв`язку  з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Таким чином, суд першої інстанції, проаналізувавши усі докази у справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п.2.5 ПДР України, отже дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1    у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП.  Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
  Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП -  залишити без змін.      
Постанова  набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:                                                                          О.І. Шкоріна