ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2023 року 
м. Київ
справа № 753/16743/18
провадження № 51-1407км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
за участю: секретаря судового засідання	  ОСОБА_4 ,	
прокурора	ОСОБА_5 ,	
потерпілого  представника потерпілого захисника 	ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,	
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 серпня 2022 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Києва,
Обставини справи

1.  Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2020 року ОСОБА_9 засуджено за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
2.  Суд визнав доведеним, що 10 листопада 2017 року приблизно о 19:05 ОСОБА_9 , рухаючись за кермом автомобіля «Opel Vectra» на вул. Сортувальній в м. Києві, у  порушення вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху  на пішохідному переході збив пішохода ОСОБА_6 , спричинивши тому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
3.  Київський апеляційний суд ухвалою від 22 грудня 2020 року залишив вирок без змін, однак касаційна інстанція постановою від 09 листопада 2021 року скасувала цю ухвалу і призначила новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
4.  За результатами нового розгляду Київський апеляційний суд оскарженою ухвалою скасував вирок і закрив кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК.  Апеляційний суд визнав усі представлені стороною обвинувачення докази недопустимими, оскільки вони зібрані під процесуальним керівництвом прокурорів, які не мали на те законних повноважень. Своє рішення цей суд обґрунтував тим, що постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 14 листопада 2017 року не підписана заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 2, а надана стороною обвинувачення постанова від 11 листопада 2017 року не може прийматися до уваги, оскільки відсутня в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Вимоги і доводи касаційної скарги 

5.  У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на пункти 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржену ухвалу і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
6.  Він вважає, що апеляційний суд належно не обґрунтував свого рішення про визнання всіх доказів недопустимими, оскільки наявність у матеріалах провадження непідписаного проекту постанови про призначення групи прокурорів від 14 листопада 2017 року не позбавляє чинності постанову про призначення групи прокурорів від 11 листопада 2017 року, надану суду.
7.  Посилаючись на правові позиції цього Суду, він стверджує, що за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони прямо та істотно порушують права і свободи людини та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.
8.  Захисник ОСОБА_10 в інтересах виправданого подав заперечення на касаційну скаргу прокурора.
Позиції учасників касаційного розгляду

9.  В судовому засіданні прокурор, потерпілий та його представник підтримали доводи касаційної скарги, просили її задовольнити.
10.  Захисник заперечив проти задоволення касаційних вимог сторони обвинувачення.
11.  Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

12.  Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
13.  У цьому провадженні постановою Суду від 09 листопада 2021 року ухвала Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року була скасована, оскільки вирішуючи питання про достатність даних, які підтверджували повноваження групи прокурорів під час досудового розслідування цього провадження, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про дотримання належної процедури визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, а також щодо допустимості доказів, покладених в основу обвинувачення.
14.  Суд дав вказівку апеляційному суду в ході нового розгляду оцінити докази з урахуванням правового висновку Суду в постанові від 22 лютого 2021 року, відповідно до якого відсутність в матеріалах досудового розслідування постанови про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора в кримінальному провадженні, або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування.[1]
15.  Згідно з частиною 2 статті 439 КПК вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
16.  Апеляційний суд, відхиляючи доводи прокурора, керувався вказівками касаційної інстанції, і не визнав надану прокурором постанову від 11 листопада 2017 року доказом наявності у відповідних прокурорів таких повноважень.
17.  Суд не залишає поза увагою посилання прокурора на позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 12 жовтня 2021 року у справі № 344/2995/15-к про передачу питання про вплив постанов про призначення групи прокурорів на розгляд Великої Палати Верховного Суду[2], однак зазначає, що Велика Палата повернула справу колегії і не розглянула це питання. 
18.  Крім того, у цій справі були чіткі вказівки касаційної інстанції щодо підходу до оцінки допустимості доказів, який має врахувати апеляційний суд. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 438 суд підставою для скасування оскарженого рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Однак у цій справі апеляційний суд, виконавши вказівки суду касаційної інстанції, дотримався вимог частини 2 статті 439 КПК, а дотримання вимог кримінального процесуального закону не може бути підставою для скасування оскарженого рішення.
19.   Таким чином, у ході касаційного розгляду не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                                     ОСОБА_3 

[1]     Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 754/7061/15, https://reyestr.court.gov.ua/Review/95139651

[2] https://reyestr.court.gov.ua/Review/102267509