Ухвала
іменем України 
23 січня 2023 року
м. Київ
справа № 687/622/20
провадження № 51-4849 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого -        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 7 грудня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Вироком Апеляційного суду Тернопільської області від 13 травня 2004 року ОСОБА_6 засуджено за п. п. 4, 10 ч. 2 ст.115, ч. 2 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст.  153 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 9 грудня 2004 року вирок Апеляційного суду Тернопільської області від 13 травня 2004 року відносно ОСОБА_6 залишено без змін.
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Тернопільської області від 13 травня 2004 року щодо засудженого ОСОБА_6 .
Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Апеляційного суду Тернопільської області від  13 травня 2004 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 7 грудня 2022 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву адвоката ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Тернопільської області від 13 травня 2004 року - без зміни.
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у  якій просить переглянути вищевказані судові рішення щодо засудженого ОСОБА_6 у касаційному порядку.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі. 
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Крім того, відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування із посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, доводи захисника ОСОБА_4 є аналогічними з доводами, наведеними у заяві до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Захисник вказує на те, що правоохоронними органами під час проведення досудового слідства в кримінальній справі було порушено норми процесуального права, чинного на час проведення досудового слідства, а саме порушено право на захист, яке полягало в тому, що під час проведення досудового слідства в період часу з 22 серпня 2003 року до 1 вересня 2003 року ОСОБА_6 не було роз`яснено його право мати захисника, оскільки в матеріалах справи відсутній протокол про роз`яснення ОСОБА_6 права мати захисника. Крім того захисник зазначає, що в суді першої та апеляційної інстанцій сторона захисту звертала увагу суду на те, що як на нововиявлені обставини сторона захисту посилається саме на необізнаність ОСОБА_7 про факт порушення слідчими органами права на захист ОСОБА_7 .
З оскаржуваної ухвали місцевого суду вбачається, що відмовляючи у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що наведені заявником обставини для перегляду судового рішення не можуть вважатися нововиявленими та були предметом дослідження як Апеляційного суду Тернопільської області під час розгляду справи по суті, так і під час касаційного розгляду Верховним Судом України.
Апеляційний суд, своєю чергою, обґрунтовано погодився з рішенням суду першої інстанції, який дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Тернопільської області від 13 травня 2004 року щодо ОСОБА_7 .
При цьому колегія суддів апеляційного суду зауважила, що доводи апелянта, наведені ним у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, були детально перевірені судом першої інстанції й отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів апеляційного суду також погоджується. Так, суд першої інстанції дослідив протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22 серпня 2003 року, протокол роз`яснення процесуальних прав та обов`язків підозрюваному від 22 серпня 2003 року, угоду укладену підозрюваним ОСОБА_6 із захисником ОСОБА_8 від 26 серпня 2003 року, аналіз яких засвідчив безпідставність доводів заявника про порушення права на захист ОСОБА_6 під час проведення досудового слідства.
Крім того, як зауважив суд апеляційної інстанції, місцевий суд належним чином перевірив твердження сторони захисту про фальсифікацію підписів ОСОБА_6 у вищевказаних протоколах, які базуються виключно на показаннях засудженого і  не підтверджуються жодними іншими доказами, які б давали підстави для сумніву у достовірності вказаних процесуальних документів. Таким чином, місцевий суд правильно встановив, що підстави, наведені адвокатом ОСОБА_4 для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, фактично зводяться до іншої оцінки доказів по справі, які вже досліджувались судом і отримали відповідну правову оцінку у вироку апеляційного суду та ухвалі касаційного суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наведені захисником обставини у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не відповідали критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом для визнання їх нововиявленими в  контексті положень ст. 459 КПК України.
На переконання суду касаційної інстанції, підстав для сумніву в правильності таких висновків судів першої та апеляційної інстанції немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п.  2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду 
від 7 грудня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                                ОСОБА_3