ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № П/320/894/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  16 січня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фастівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія" Фастівської міської ради на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Фастівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія" Фастівської міської ради про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області звернулось до суду з позовом до Фастівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія» Фастівської міської ради Київської області про застосування заходів реагування, в якому просить суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі Фастівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія» Фастівської міської ради Київської області (код ЄДРПОУ 25299158) за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Якубовського,14, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об`єкта до повного усунення порушень, зазначених в акті від 19.12.2019 № 217.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року позов було задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи 13.12.2019 ГУ ДСНС України у Київській області прийнято наказ № 1347 «Про проведення позапланових перевірок» відповідно до якого встановлено провести позапланові перевірки додержання та виконання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки. У вказаному наказі у переліку підприємств, які підлягають перевірці визначено об`єкт перевірки: Фастівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія» Фастівської міської ради Київської області: Київська область, м. Фастів, вул. Якубовського, 14. 
На виконання вказаного наказу видано посвідчення від 13.12.2019 № 10609 про проведення заходу державного нагляду (контролю). Згідно з даними вказаного посвідчення у період з 18.12.2019 по 19.12.2019 посадовими особами ГУ ДСНС України у Київській області буде проведено перевірку додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Фастівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія» Фастівської міської ради Київської області. 
За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт від 19.12.2019 № 217 щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки (далі - акт перевірки).
Так, перевіркою встановлено порушення, що можуть призвести до пожежі.
Наявність встановлених в акті перевірки порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).
Частиною сьомою статті 7 Закону № 877-V передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. 
Згідно з пунктом 21 частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту, зокрема, належить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
За приписами частини 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 64 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
Згідно ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок до закону.
У відповідності до ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Положеннями частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;  нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають. 
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України).
При цьому, з аналізу вищенаведеного вбачається, що застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було проведено перевірку щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено Акт №217 від 19.12.2019, яким зафіксовано наступні порушення:
- приміщення закладу не обладнано системами протипожежного захисту згідно ДБН В.2.5-56:2014, чим порушено пункт 1.2 глави 1, розділ V ППБУ;
- об`єкт не обладнана пристроями блискавко-захисту будівель, чим порушено пункт 1.21. глава 1, розділ ІV ППБУ;
- не змонтовано над евакуаційними виходами у будівлі світлові покажчики з написом «Вихід» білого кольору на зеленому фоні підключеними до джерела живлення евакуаційного (аварійного) освітлення, чим порушено пункт 2.32 глави 2, розділу ІІІ ППБУ;
- не призначена особа наказом керівника відповідальна за утримання вогнезахисного покриву, чим порушено пункт 2.7 глави 2 розділу ІІІ ППБУ;
- не проводиться комісією перевірка стану вогнезахисного покриву(просочення0, чим порушено пункт 2.8 глави 2 розділу ІІІ ППБУ;
- не розроблено для кожного приміщення об`єкта затверджені керівником або уповноваженою ним посадовою особою інструкції про заходи пожежної безпеки, чим порушено главу 4, розділу ІІ ППБУ;
- переносні вогнегасники не розміщені шляхом навішування на вертикальні конструкції на висоті не більше 1,5 м від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника і на відстані від дверей, достатній для її повного відчинення, чим порушено пункт 3.10 глави 3 розділу V ППБУ;
- не забезпечені сходові клітки, коридори, проходи та інші шляхи, чим порушено пункт 2.31, глави 2, розділу ІІІ ППБУ;
- приміщення школи не укомплектовані в повному обсязі пожежні кран- комплекти пожежними рукавами однакового діаметра та стволами, чим порушено підпункт 2, пункт 2.2, глава 2, розділу V ППБУ;
- пожежні кран- комплекти не рідше одного разу на рік підлягають технічному обслуговуванню і перевірці на працездатність шляхом пуску води з реєстрацією результатів перевірки у спеціальному журналі обліку технічного обслуговування, чим порушено підпункт 9, пункт 2.2, глава 2 розділу V ППБУ;
- не обладнано сертифікованими проти пожежними дверима з межею вогнестійкості REI30 (архіви, приміщення, кастелянши, горище, підвальне приміщення. Складське приміщення на першому поверсі), чим порушено п.2.3 глави 2, розділ ІІІ ППБУ;
- не розроблено для кожного приміщення об`єкта затверджені керівником або уповноваженою ним посадовою особою інструкції про заходи пожежної безпеки, чим порушено главу 4, розділ ІІ ППБУ;
- для зазначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння не встановлено вказівні знаки, чим порушено пункт 3.10 глави 3 розділу V ППБУ.
Вказаний Акт перевірки підписаний без зауважень відповідачем - директором навчального закладу.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 15.06.2020 по 16.06.2020 на підставі посвідчення на проведення перевірки №2137 від 15.06.2020, провідним інспектором Фастівського РС ГУ ДСНС України у Київській області проведено перевірку додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Фастівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія» Фастівської міської ради Київської області.
За результатами позапланової перевірки ГУ ДСНС у Київській області складено Акт від 16.06.2020, яким встановлено наступне порушення вимог законодавства Фастівским навчально-виховним комплексом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія» Фастівської міської ради Київської області:
- приміщення закладу не обладнано системами протипожежного захисту згідно ДБН В.2.5- 56:2014 «Системи протипожежного захисту» (пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ).
Вказаний акт підписаний директором Фастівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія» Фастівської міської ради Київської області Л. Чіпко.
Отже, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідачем дійсно станом на 16.06.2020 частково усунені, однак, вказане не спростовує наявність іншого вагомого порушення станом на момент розгляду справи як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді.
В контексті наведеного, колегія суддів звертає увагу, що станом на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів усунення останнім виявленого порушення, що вказує на тривалу бездіяльність відповідача, з огляду на неусунення останнім впродовж більш ніж двох років виявленого контролюючим органом порушення вимог законодавства.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 19 вересня 2019 року по справі №826/19328/16 та від 19 листопада 2019 року по справі №580/31/19, необхідним є усунення всіх виявлених порушень, які фіксуються у відповідному акті за результатами перевірки, а підставами для застосування заходів реагування, як крайнього тимчасового заходу впливу на порушника, повинні бути факти не усунення саме тих порушень, які окремо чи у своїй сукупності створюють загрозу життю та здоров`ю людей.
В контексті наведеного колегія суддів зауважує, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.
Відповідно до визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.
У відповідності до п. 26 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечним чинником є складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.
Згідно з вимогами пункту 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.
Отже, пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров`ю людей виникає як при наявності порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, так і за наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від наслідків такого порушення, що підвищують ризик виникнення пожеж та шкідливого впливу небезпечних чинників при пожежі, яка уже виникла.
Таким чином, підставами для застосування заходів реагування в першу чергу є наявність встановлення порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей. 
Даючи оцінку встановленому позивачем порушенню зафіксованому в актах перевірки, колегія суддів зазначає, що відсутність системи пожежної сигналізації не дає змоги оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, сприяє беззахисності людини перед небезпечними факторами пожежі та призводить до безперешкодного розповсюдження пожежі по будівельним конструкціям, їх руйнації, створюючи загрозу життю та здоров`ю людей. Призводить до пізнього виявлення пожежі та оповіщення людей, які перебувають у будівлі про пожежу та небезпечні її фактори (полум`я, продукти горіння).
Посилання відповідача на те, що заклад є неприбутковою бюджетною установою і фінансується тільки за рахунок бюджетних коштів, з огляду на що не усунуте порушення не залежало від волі відповідача, колегія суддів оцінює критично, з огляду на наступне. 
Надаючи оцінку зазначеному доводу, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 15 жовтня 2020 року у справі 420/4581/19. У вказаному судовому рішенні зазначено, що відсутність коштів та належного фінансування не звільняє від виконання ним імперативних норм протипожежного законодавства. Чинне законодавство не ставить в залежність необхідність в застосуванні заходів реагування від наявності чи відсутності бюджетних коштів (фінансової спроможності) відповідача. Сама по собі відсутність коштів на забезпечення протипожежної та техногенної безпеки, в тому числі й у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування не може бути підставою для відкладення вжиття заходів щодо усунення факторів небезпеки життю, здоров`ю громадян.
Посилання відповідача на те, що вжиття заходів державного нагляду у вигляді зупинення експлуатації будівлі є порушенням права на освіту, колегія суддів відхиляє, оскільки це право є неспіврозмірним із правом на життя та здоров`я, закріплене у ст.27 Конституції України, статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та загрозою, яку створює виявлене порушення.
В контексті наведеного, колегія суддів зазначає, що встановлене позивачем порушення не є формальним та може створювати реальну загрозу для життя та здоров`я людей, а тому, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про необхідність застосування заходів реагування.
Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
При цьому колегія суддів зазначає, що такий захід реагування, як повне зупинення експлуатації будівлі не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 560/639/19.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 238, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фастівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10-гімназія" Фастівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                             І.В. Федотов

Судді:                                                                       Н.М. Єгорова

                                                                                                      Є.О. Сорочко