Справа № 734/1232/22 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/149/23 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Харченка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, (в режимі відеоконференції),  в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Харченка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 січня 2023 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп.,  з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. 
Судом встановлено, що о 19.25 годині 12 липня 2022 року на 97 км автодороги Чернігів - Нові Яриловичі (М-01) ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкогольного з порожнини рота, хитка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку, водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.  

Не погодившись з рішенням суду,  захисник - адвокат Харченко С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.  
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху України, тобто його було незаконно зупинено працівниками поліції. Відеозаписи працівників поліції не містять факту правопорушення, що не розкриває суті правопорушення ОСОБА_1 . Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, що передбачені ст. 256 КУпАП, оскільки працівниками поліції не визначено точне місце вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 . Суть правопорушення в протоколі є нечітким та незрозумілим, протокол складено нерозбірливо, не вказані свідки та їх пояснення. Також працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки. Крім того, працівником поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол – недопустимим доказом. Працівники поліції не направляли ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Звертає увагу, ОСОБА_1 що під час складання протоколу, вирішив погодитись та пройти огляд у лікаря-нарколога для проведення огляду на стан сп`яніння, однак працівники поліції з невідомих причин не доставили його до лікаря, для проведення відповідного огляду. ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій працівників поліції з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.  

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 вказав, що працівники поліції зупинили його на посту в Кіптях. Перевірили документи, пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він відмовився. Його відсторонили від керування транспортним засобом.
В судовому засіданні захисник зазначив, що відео працівників поліції є неповним, свідки при цьому не залучалися. Працівники поліції схиляли ОСОБА_1 до відмови від проходження освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння. Працівника поліції не викликали та не допитували в суді першої інстанції. Вина ОСОБА_1 є недоведеною.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
  Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 Правил дорожнього руху.  
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме, переглянутим відеозаписом встановлено, що водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я відмовився. 
Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції  ОСОБА_1 пояснив, що приблизно о 19.25 годині 12 липня 2022 року керував автомобілем та був зупинений поліцейським у с. Кіпті. Відмовився від продуття приладу та пройти медичний огляд у лікарні, оскільки спиртні напої не вживав. 
Вище вказаним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому доводи апеляційної скарзі в цій частині не заслуговують на увагу. 
Доводи апелянта про те, що відеофіксація подій здійснювалася не безперервно, тому відеозаписи поліцейських не можна вважати належними та допустимими доказами, є необґрунтованими, оскільки відмова ОСОБА_1 від проходження обстеження зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами.
Також суд зазначає, що в даному випадку,  при застосуванні поліцейським технічних засобів відеозапису, присутність двох свідків під час проведення огляду не є необхідним, що узгоджується з вимогами       ст. 266 КУпАП. 
Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1   роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, під час проведення огляду водія та вимог ст. 266 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі та наполягав на ньому не заслуговують на увагу, так як такі спростовуються відеозаписом події, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в тому числі, і в медичній установі. 
Також спростовуються відеозаписом доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не роз`яснили його права, оскільки з нього вбачається, що працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 його права та обов`язки. 
Твердження апелянта, зокрема про відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи міститься дане направлення (а.с. 12).
Доводи апелянта щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, на що посилається апелянт, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який прямо передбачений п. 2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки. 
Твердження захисника про не вжиття заходів щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, також не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 повідомив, що він від керування транспортним засобом був відсторонений, автомобіль залишив на стоянці.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Харченка С.В. - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко