ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року	Львів	Справа № 380/12642/22 пров. № А/857/16126/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року (головуючий суддя: Хома О.П. місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 12.09.2022 звернулася в суд з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не оформлення і не надання до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020 та 01.01.2021, відповідно до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, положень Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач обіймав на дату звільнення зі служби, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020 та 01.02.2021, відповідно;
- зобов`язати відповідача підготувати і надати до ГУ ПФУ у Львівській області нові довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020 та 01.01.2021 за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач обіймав на дату звільнення зі служби, відповідно до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, положень Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020 та 01.02.2021 відповідно.
Обґрунтовує позов тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано, зокрема протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, яким внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу можуть визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Вказане зумовило звернення позивача 30.07.2022 до відповідача за видачею оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, у виготовленні якої відповідач відмовив листом від 30.08.2022 № С/6678. Вважає відмову відповідача у підготовці та надані до ГУ ПФУ у Львівській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 29.01.2020 та 01.01.2021 протиправною і такою, що порушує вимоги законодавства України, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року позов задоволено.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», обставиною, що обумовлює перерахунок пенсії колишніх військовослужбовців, є підвищення розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, однак такого підвищення, станом на 29.01.2020 та 01.01.2021, фактично не відбулося. Отже, підстав для перерахунку пенсії позивача і для видачі оновленої довідки про грошове забезпечення не має.
Крім цього, зазначає, що звертаючись з цим позовом 12.09.2022, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, що є підставою для залишення позову без розгляду.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач, 30.07.2022 звернувся до відповідача із заявою про видачу та направлення до ГУ ПФУ у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 29.01.2020, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), для перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020.
Відповідач листом від 30.08.2022 № С/6678 відмовив позивачу у виготовленні оновленої довідки, оскільки Міністерство оборони України не отримувало від ПФУ інформацію про прийняте рішення Урядом щодо перерахунку пенсії з 01.02.2020, а ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримано від територіального пенсійного органу відповідних списків. Зазначив, що Міністерством оборони України, починаючи з 01.03.2018, за відповідною посадою встановлений посадовий оклад у розмірі 3   080 грн, а за відповідним військовим званням – 950 грн (розраховано з прожиткового мінімуму 1762 грн). Статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено перерахунок пенсій у разі збільшення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, а з 29.01.2020 грошове забезпечення відповідних категорій військовослужбовців у Міністерстві оборони України не збільшувалося. Враховуючи викладене, відсутні підстави для складання довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020.
Вважаючи поведінку відповідача щодо відмови у оформленні та надані до ГУ ПФУ у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 та 01.01.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач жодними належними та допустимими докази не довів правомірності своєї поведінки щодо не підготовки та не подання до ГУ ПФУ у Львівській області нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020 та 01.01.2021 для проведення з 01.02.2020 та з 01.02.2021 перерахунку основного розміру пенсії позивача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору є визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача підготувати і надати до ГУ ПФУ у Львівській області нові довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 29.01.2020 та 01.01.2021 за відповідною або аналогічною посадою, яку позивач обіймав на дату звільнення зі служби, відповідно до вимог ст. ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, положень Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії з 01.02.2020 та 01.02.2021 відповідно.
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, у розглядуваних спірних правовідносинах, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач покликається на те, що грошове забезпечення військовослужбовці повинно змінюватись щороку з 1 січня 2020 року, з 01 січня 2021 року, у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, зокрема, й стало підставою для звернення до суду у цій справі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що прожитковий мінімуму для працездатних осіб за спірні роки встановлювався: Законом України № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік»,  Законом України № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік».
Вказані Закони набрали чинності з 1 січня відповідно року.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що перебіг строку звернення до суду з цим позовом слід обраховувати саме з 01 січня відповідного року, зокрема, 2020 року, 2021 року.
Отже, за встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані розглядувані правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку у цій справі,  позивач достовірно міг дізнатися про порушення своїх прав з 01 січня відповідних років, але до суду з позовною заявою звернувся тільки 12.09.2022.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що отримання позивачем листа отримання листа від ІНФОРМАЦІЯ_1 № С/6678 від 30.08.2022, яким відмовлено у видачі спірних довідок, не змінює момент, з якого особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав. А свідчить лише про час, коли ОСОБА_1 виявив належну зацікавленість та вчинив активні дії щодо отримання спірних довідок, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у спірних правовідносинах.
Частиною 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно  статтями 238,  240  цього Кодексу (ч. 1 ст. 319 КАС України). 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом та не навів поважних причин, які перешкоджали реалізувати право на звернення до суду в межах визначеного процесуального строку, а тому позовні вимоги необхідно залишити без розгляду.
З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при задоволенні позову неправильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та позов залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст.  311,  316, 319  321,  322,  325,  328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року у справі № 380/12642/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш