Справа №753/14229/22                                                                    Головуючий в суді І інстанції: Скуба А.В.,
Провадження № 33/824/1214/2023                                              Доповідач: Полосенко В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 березня  2023 року                                                                               м. Київ
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.,
за участю:
захисника - адвоката Денисенка В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164  КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
 
В С Т А Н О В И В:
 
Згідно постанови,  07 листопада 2022 року о 14 год. 15 хв., ОСОБА_1 керував автобусом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 по просп. М. Бажана у м. Києві, який використовував для надання послуг із перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом "Київ-Кременчук" без відповідних дозвільних документів, які засвідчують використання автобуса на даному маршруті на законних підставах, чим порушив вимоги ст. 39 ЗУ "Про автомобільний транспорт" і ПКМУ №176 від 18.02.1997 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.          Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року,  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164  КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Також, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що про час та дату розгляду справи повідомлений не був, а копію постанови суду отримав 03 січня 2023 року.
Вважає постанову необґрунтованою, необ`єктивною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП зроблено лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та фотознімка автомобіля "Мерседес", яким він керував,жодних інших доказів вчинення ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.
Крім того, зазначає, що він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки є найманим працівником, а саме водієм ФОП ОСОБА_2 . 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
          З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
         Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
         Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
         Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
         Зазначених вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.
         Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дослідив протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ 218054 від 07 листопада 2022 року , а також долучені до протоколу фотознімки, та дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
         Так, зпротоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ 218054 від 07 листопада 2022  вбачається, що 07 листопада 2022 року о 14 год. 15 хв., ОСОБА_1 керував автобусом, «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 по просп. М. Бажана у м. Києві, який використовував для надання послуг із перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом "Київ-Кременчук" без відповідних дозвільних документів які засвідчують використання автобуса на даному маршруті на законних підставах, чим порушив вимоги ст. 39 ЗУ "Про автомобільний транспорт" і ПКМУ №176 від 18.02.1997 року та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с. 1).
         До протоколу було долучено рапорт поліцейського та фотокопію транспортного засобу (2-3).
         Разом з тим, наявні в матеріалах справи  докази  не можуть слугувати  достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 164 КУпАП.
         Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
         За ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
         Згідно ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
         Відповідно до положень ч.1 ст.164 КУпАП провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.
         Як зазначено вище, законодавець визначив однією з обов`язкових ознак підприємництва систематичність, тобто неодноразове виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.
         Ліцензію на право надання послуг з перевезення пасажирів може отримати лише суб`єкт підприємницької діяльності.
         ОСОБА_1 не є зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності, а тому він не може отримати ліцензію на даний вид діяльності, у зв`язку з цим не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, що полягає у здійсненні господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності та підлягає ліцензуванню відповідно до закону.
         Крім того, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є найманим працівником, а саме водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_3 (а.с 14-21).
         Відповідно до положень статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
         Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень, зокрема: паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.
         В суді апеляційної інстанції захисник Денисенко В.В. зазначив, що під час складання протоколу ОСОБА_1  було надано інспектору поліції  Крот Ю.А. документи, які підтверджують те, що він не є суб`єктом правопорушення, оскільки є найманим працівником, а саме: особисте водійське посвідчення, реєстраційний талон на автомобіль, який виданий на власника - ФОП ОСОБА_3 , копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, договір про здійснення нерегулярних  перевезень, а також бланк підтвердження діяльності про те, що ОСОБА_1 є водієм ФОП ОСОБА_3 .
         Зазначені документи не були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а інспектор поліції, який склав зазначений протокол Крот Ю.А. , не з`явився за викликом до суду апеляційної інстанції для спростування пояснень ОСОБА_5 .
         До матеріалів справи ОСОБА_1 долучено договір про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом на внутрішньообласних марштрутах протяжністю понад 50 км., де міститься інформація про водія - ОСОБА_1 , також схема та розклад маршруту, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 - власник ОСОБА_3 .
         Таким чином, матеріалами справи підтверджено наявність всіх дозвільних документів, які передбачені законом, для здійснення регулярних пасажирських перевезень.
         За таких обставин, вважаю, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є помилковим та передчасним.
         Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Дарницького районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а саме із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
         На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
                                               ПОСТАНОВИВ:
         Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
         Апеляційну скаргу задовольнити.
         Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2022 року щодо ОСОБА_1 за  ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                          В.С. Полосенко