П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/7109/22                               Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І. 
                                                            Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
17 лютого 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.08.2022 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 09.06.2022 №220650004470 про відмову у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу період навчання з 01.09.1979 по 23.07.1980, та періоди роботи з 20.03.2007 по 31.07.2007, з 01.08.2007 по 14.02.2008, з 11.03.2008 по 01.08.2008, з 04.08.2008 по 30.01.2009, з 02.02.2009 по 05.03.2009, з 02.04.2009 по 18.02.2010, з 16.03.2010 по 21.02.2011, з 10.03.2011 по 19.08.2011, з 24.08.2011 по 2012.2011, з 19.01.2012 по 19.09.2012, з 13.12.2012 по 28.08.2013 та з 01.03.2020 по 31.05.2022.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.03.2022, та здійснити нарахування і виплату.
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.06.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 220650004470 від 09.06.2022 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 28.03.2022 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 29 років, передбаченого ст. 26 Закону №1058-IV, про що позивача повідомлено листом головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13.06.2022 №2200-0208-8/38210. Зазначено, що страховий стаж позивача – 24 роки 02 місяці 19 днів (арк. спр. 39).
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу період навчання з 01.09.1979 по 23.07.1980, та періоди роботи з 20.03.2007 по 31.07.2007, з 01.08.2007 по 14.02.2008, з 11.03.2008 по 01.08.2008, з 04.08.2008 по 30.01.2009, з 02.02.2009 по 05.03.2009, з 02.04.2009 по 18.02.2010, з 16.03.2010 по 21.02.2011, з 10.03.2011 по 19.08.2011, з 24.08.2011 по 2012.2011, з 19.01.2012 по 19.09.2012, з 13.12.2012 по 28.08.2013 та з 01.03.2020 по 31.05.2022.
Отже, суд дійшов висновку, що в ОСОБА_1 наявний необхідний страховий стаж (понад 29 років) необхідний для призначення пенсії за віком, тому рішення про відмову у призначенні пенсії від 09.06.2022 №220650004470 є протиправним.
Також, суд врахував, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивач звернувся за пенсією 03.06.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), пенсію позивачу слід призначити з 31.03.2022 - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно з ст. 26 Закону № 1058-IV, право на призначення пенсії за віком мають особи, які досягли 60-річного віку у період з 01.01.2022 по 31.12.2022, за наявності страхового стажу не менше 29 років.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
До страхового стажу позивача не враховано період з 01.09.1979 по 23.07.1980 навчання у училищі №4, оскільки прізвище та по батькові не відповідає паспортним даним.
На переконання суду вказана відмова позивачу зроблена з формальних підстав та не містить в собі ніякого нормативного підґрунтя.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).
Згідно з Трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , яка заповнена 29.07.1980 на прізвище ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивач з 01.09.1979 по 24.07.1980 навчався у Кам`янець-Подільському училищі №4 (арк. спр. 42), що також стверджено Атестатом №3885 від 23.07.1980 (арк. спр. 58).
Колегія суддів зауважує, що вказані документи оформлені належним чином, факт підробки чи неналежність вказаних документів відповідачем не доведені, а тому відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1979 по 23.07.1980.
Крім того, як встановлено судом першої інстанції, до страхового стажу позивача не враховано періоди з 20.03.2007 по 31.07.2007 в ТзОВ «Галс-сервіс», з 01.08.2007 по 14.02.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвер», з 11.03.2008 по 01.08.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 04.08.2008 по 30.01.2009 у ТзОВ «Галс-сервіс», з 02.02.2009 по 05.03.2009 у ТзОВ «Галс-Переміум» з 02.04.2009 по 18.02.2010 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 16.03.2010 по 21.02.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр», з 10.03.2011 по 19.08.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр", з 24.08.2011 по 2012.2011 у ТзОВ «Парус-С», з 19.01.2012 по 19.09.2012 у ТзОВ «Галс-євросервіс», з 13.12.2012 по 28.08.2013 у ТзОВ «Парус-С» згідно трудової книжки БК-1 від 20.03.2007 робота на території російської федерації, оскільки відсутні дані про сплату страхових внесків.
Так, статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
У статті 1 вказаного Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" наведено наступні визначення:
Пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації... Статтею 6 цієї Угоди передбачено, що трудовий стаж, у т. ч. стаж, який обчислюється в пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається сторонами. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).
Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.
Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.
Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російській федерації. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Отже, обчислення стажу роботи позивача з 20.03.2007 по 31.07.2007 в ТзОВ «Галс-сервіс», з 01.08.2007 по 14.02.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвер», з 11.03.2008 по 01.08.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 04.08.2008 по 30.01.2009 у ТзОВ «Галс-сервіс», з 02.02.2009 по 05.03.2009 у ТзОВ «Галс-Переміум» з 02.04.2009 по 18.02.2010 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 16.03.2010 по 21.02.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр», з 10.03.2011 по 19.08.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр", з 24.08.2011 по 2012.2011 у ТзОВ «Парус-С», з 19.01.2012 по 19.09.2012 у ТзОВ «Галс-євросервіс», з 13.12.2012 по 28.08.2013 у ТзОВ «Парус-С» згідно трудової книжки БК-1 від 20.03.2007 робота на території російської федерації, здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась трудова діяльність позивача.
Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону РФ від 17.12.2001 №173-ФЗ "Про трудові пенсії в російській федерації" (далі Закон РФ №173-ФЗ), який застосовувався до 01.01.2015, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.
Згідно з статтею 2 Закон РФ №173-ФЗ страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до Пенсійного фонду російської федерації, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.
У частині 1 статті 10 Закону РФ №173-ФЗ закріплено, що до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.
Водночас, ухвалою КС РФ від 10.07.2007 №9-П визнано пункт 1 статті 10 Закону №173-ФЗ таким, що не відповідає конституції російської федерації у тій мірі, в якій нормативні положення, що містяться в них, у взаємозв`язку з іншими законодавчими розпорядженнями, що регламентують умови призначення та розміри трудових пенсій, - за відсутності в чинному регулюванні достатніх гарантій безперешкодної реалізації пенсійних прав застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором та виконали передбачені законом умови для набуття права на трудову пенсію, на випадок несплати або неповної сплати страхувальником (роботодавцем) страхових внесків за певні періоди трудової діяльності цих осіб - дозволяють не включати такі періоди до їх страхового стажу, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, та знижувати при призначенні (перерахунку) трудової пенсії розмір її страхової частини.
Надалі до встановлення федеральним законодавцем відповідного правового регулювання конституційним судом російської федерації встановлено правовий механізм реалізації пенсійних прав зазначеної категорії громадян: право застрахованих осіб, які працювали за трудовим договором, на отримання трудової пенсії з урахуванням трудової діяльності, що передувала призначенню (перерахунку) пенсії, при несплаті або неналежній сплаті їх страхувальниками (роботодавцями) страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації має забезпечуватися державою у порядку виконання за страхувальника обов`язку по перерахуванню пенсійному фонду російської федерації необхідних коштів у користь тих застрахованих осіб, яким призначається трудова пенсія (проводиться її перерахунок), за рахунок коштів федерального бюджету.
Частиною 2 статті 14 Закону РФ №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації" визначено, що страхувальники зобов`язані своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації і вести облік, пов`язаний з нарахуванням і сплатою страхових внесків у вказаний фонд.
Отже, як законодавством України, так і законодавством РФ передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.
Згідно з Трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 , яка заповнена 20.03.2007 на прізвище ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивач працював на території російської федерації з 20.03.2007 по 31.07.2007 в ТзОВ «Галс-сервіс», з 01.08.2007 по 14.02.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвер», з 11.03.2008 по 01.08.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 04.08.2008 по 30.01.2009 у ТзОВ «Галс-сервіс», з 02.02.2009 по 05.03.2009 у ТзОВ «Галс-Переміум» з 02.04.2009 по 18.02.2010 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 16.03.2010 по 21.02.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр», з 10.03.2011 по 19.08.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр", з 24.08.2011 по 20.12.2011 у ТзОВ «Парус-С», з 19.01.2012 по 19.09.2012 у ТзОВ «Галс-євросервіс», з 13.12.2012 по 28.08.2013 у ТзОВ «Парус-С» (арк. спр. 68-80).
Вказані записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містять виправлень/підтирань, які б давали підстави для сумніву у їх правдивості.
Як було зазначено вище, єдиною підставою для неврахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території РФ слугувала обставина відсутності даних про сплату страхових внесків.
Водночас, слід звернути увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Тому відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів з єдиної підстави, такої як відсутність даних про сплату страхових внесків, є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства. Будь-яких доказів, які б свідчили про несплату страхових внесків до пенсійних органів російської федерації саме з вини позивача суду не надано.
Крім цього, ОСОБА_1 не повинен відповідати за ймовірне неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, оскільки за правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17 та від 01.03.2021 у справі №423/757/17, несплата страхувальником страхових внесків (або відсутність інформації про таку сплату в системі персоніфікованого обліку) не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Суд враховує, що до 01.01.2010 громадяни України, які мали статус тимчасово перебуваючих на території російської федерації не були застрахованими особами по обов`язковому пенсійному страхуванні. Таким чином, страхові внески на обов`язкове пенсійне страхування з виплат на користь позивача не нараховувалися, у зв`язку із відсутністю такої вимоги в законодавстві російської федерації.
При цьому, згідно з копією страхового свідоцтва обов`язкового пенсійного страхування №171-443-044-39, дата реєстрації 18.04.2012, виданого російською федерацією, ОСОБА_2 є застрахованою особою, що також спростовує висновки відповідачів про відсутність підстав для врахування вказаних періодів роботи позивача до його стажу.
З огляду на зазначене слідує, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 20.03.2007 по 31.07.2007 в ТзОВ «Галс-сервіс», з 01.08.2007 по 14.02.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвер», з 11.03.2008 по 01.08.2008 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 04.08.2008 по 30.01.2009 у ТзОВ «Галс-сервіс», з 02.02.2009 по 05.03.2009 у ТзОВ «Галс-Переміум» з 02.04.2009 по 18.02.2010 у ТзОВ «Галс-Сєвєр», з 16.03.2010 по 21.02.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр», з 10.03.2011 по 19.08.2011 у ТзОВ "Галс-Сєвєр", з 24.08.2011 по 20.12.2011 у ТзОВ «Парус-С», з 19.01.2012 по 19.09.2012 у ТзОВ «Галс-євросервіс», з 13.12.2012 по 28.08.2013 у ТзОВ «Парус-С».
Крім того, з вищенаведених норм до страхового стажу позивача також підлягають врахуванню період роботи з 01.03.2020 по 31.05.2022 на підприємстві Торговельно-виробниче «Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантекс».
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1979 по 23.07.1980, та періоди роботи з 20.03.2007 по 31.07.2007, з 01.08.2007 по 14.02.2008, з 11.03.2008 по 01.08.2008, з 04.08.2008 по 30.01.2009, з 02.02.2009 по 05.03.2009, з 02.04.2009 по 18.02.2010, з 16.03.2010 по 21.02.2011, з 10.03.2011 по 19.08.2011, з 24.08.2011 по 2012.2011, з 19.01.2012 по 19.09.2012, з 13.12.2012 по 28.08.2013 та з 01.03.2020 по 31.05.2022 та призначити останньому з 31.03.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до  ст. 325 КАС України  та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.