Справа № 149/1501/22
Провадження № 22-ц/801/314/2023
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року	Справа № 149/1501/22	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.,
з участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» «Ю. Ес. Ай.»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 149/1501/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Павлюк О. О. у залі суду, повний текст якого складено 10 листопада 2022 року,

встановив:

Короткий зміст вимог
       У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» «Ю. Ес. Ай.» (далі – ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай.») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхового відшкодування та моральної шкоди.
       Позов мотивований тим, що 30 жовтня 2021 року близько 11:00 год на автодорозі Р31 «Бердичів-Хмільник-Літин» 57 + 440 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля марки «TOYOTA VENZA», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .
Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року по справі № 149/3056/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай.», розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн.
Відповідно до звіту № 12-21-290 від 02 грудня 2021 року матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті ДТП, складає 269 120 грн.
03 листопада 2021 року позивач надіслав страховику повідомлення про ДТП, а 08 січня 2022 року подав заяву про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, однак повідомлень від страховика про прийняте рішення на його адресу не надходило і жодних виплат він не отримував. 
Із урахуванням наведеного, ОСОБА_1 звернувшись в суд з позовом просив: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» на користь ОСОБА_1 128 000 грн страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201960266 від 23 листопада 2020 року;
-стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 139 120 грн, суму франшизи у розмірі 2 000 грн;
-стягнути солідарно з ТДВ «Страхова компанія» «Ю. Ес. Ай.» та ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн, витрати з оплати складання звіту щодо визначення розміру завданого матеріального збитку у розмірі 2 680 грн, судовий збір в розмірі 2 768 грн та 2 000 грн витрат на правову допомогу. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» на користь ОСОБА_1 128 000 грн страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201960266 від 23 листопада 2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 139 120 грн майнової шкоди та 2 000 грн франшизи.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у сумі 2 000 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач довів факт заподіяння йому майнової шкоди внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , тому наявні підстави для стягнення з відповідачів 269 120 грн в рахунок відшкодування такої шкоди.
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з принципів розумності та справедливості, а також врахувавши те, що розмір пред`явленої до стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн позивачем не доведено, однак знищення належного йому майна само по собі спричинило останньому пов`язані з цим душевні страждання та порушення нормального звичного способу життя, дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині. При цьому суд не вбачав доказів заподіяння моральної шкоди позивачу з вини ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай». 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
У грудні 2022 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 26 грудня 2022 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження у справі, зупинено дію рішення суду першої інстанції до закінчення розгляду справи в суді апеляційної інстанції, надано учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду. 
Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року витребувано з Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області справи про адміністративне правопорушення № 149/3056/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, № 149/3055/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Витребувано у ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення щодо ДТП, яке відбулось 30 жовтня 2021 року між автомобілем марки «KIA Ceed», державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобілем марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , схему місця ДТП, дані з відеореєстратора автомобіля марки «HONDA ACCORD» із записом ДТП від 30 жовтня 2021 року та постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2021 року у справі № 149/3055/21.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду на 09 лютого 2023 року о 10:20 год з повідомленням сторін. 
09 лютого 2023 року розгляд справи відкладено на 16 лютого 2023 року об 11:00 год.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, провадження по справі зупинено до отримання висновку експертів.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 березня 2023 року поновлено провадження у справі, призначено справу до розгляду на 30 березня 2023 року о 10:30 год з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник не був повідомлений судом першої інстанції про день, час та місце розгляду справи, копію позовної заяви не отримував, тому був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву.
Суд першої інстанції не повно дослідив обставини, що мають значення для справи та впливають на вирішення спору.
Указує, що на момент ДТП, автомобіль позивача вже мав механічні пошкодження, які були отриманні за вини ОСОБА_1 , що встановлено постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2021 року у справі № 149/3055/21. Відтак збитки за вини позивача не підлягають відшкодуванню, а ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП повинна розраховуватись з урахуванням отриманих пошкоджень після зіткнення автомобілів марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , та марки «KIA Сeed», державний номерний знак НОМЕР_3 .
Вважає, що наданий позивачем звіт № 12-21-М290 від 02 грудня 2012 року про визначення вартості матеріального збитку не відповідає вимогам статей 102, 106 ЦПК України, є неповним, оскільки складений без урахування всіх обставин ДТП, не містить ринкової вартості автомобіля після ДТП, а також у ньому відсутня інформація щодо попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний висновок.
Рішення суду першої інстанції не містить аргументації щодо відшкодування моральної шкоди на суму 2 000 грн.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням вимог процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права. 
Указує на необґрунтованість мотивів викладених в апеляційній скарзі заявника.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, а також надали відповідні пояснення.
Позивач та його представник заперечили щодо задоволення апеляційної скарги.
Представник ТДВ «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай.» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим провести розгляд справи у його відсутність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що 30 жовтня 2021 року близько 11:00 год на автодорозі Р31 «Бердичів-Хмільник-Літин» 57 + 440 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «TOYOTA VENZA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні указаної ДТП підтверджена постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 листопада 2021 року у справі № 149/3056/21, яка набрала законної сили (а. с. 69).
В силу вимог статті 82 ЦПК України указана постанова суду від 29 листопада 2021 року має преюдиційне значення при розгляді цієї справи.
ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 20).
На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «TOYOTA VENZA», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай», ліміт страхового відшкодування за завдану майнову шкоду – 130 000 грн., франшиза – 2 000 грн., що підтверджується полісом страхування № 201960266 від 26 листопада 2020 року. Станом на 30 жовтня 2021 року поліс є діючим (а. с. 21).
       03 листопада 2021 року ОСОБА_1 надіслав ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» повідомлення про ДТП (а. с. 22-23).
Відповідно до звіту № 12-21-М290 від 02 грудня 2021 року матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті його пошкодження при ДТП 30 жовтня 2021 року, складає 269 120 грн (а. с. 6-15).
08 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 24-25).
Із висновку експерта № 24ЕІ-02/2023 від 14 березня 2023 року слідує, що матеріальна шкода спричинена власнику автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка мала місце 30 жовтня 2021 року за участю автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки «TOYOTA VENZA», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 180884,37 грн (а. с. 193-231).
Згідно з договором купівлі-продажу від 20 листопада 2021 року ОСОБА_1 відчужив автомобіль марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 після ДТП за 20 000 грн (а. с. 181).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Частиною першою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди і якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини».
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. 
Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). 
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». Пункт 9 частини 1 вказаної статті відносить до них страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).
Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).
Отже, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення права третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 6 Закону встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що:
«відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (п.56)
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності».
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.
Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).
Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить про свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
Разом з тим, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).
Матеріалами справи встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «TOYOTA VENZA», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , була застрахована у ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай», ліміт страхового відшкодування за завдану шкоду майну – 130 000 грн., франшиза – 2 000 грн.
Отже, частка відповідальності ОСОБА_2 становить різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування – 130 000 грн.
Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його автомобілю у ДТП, і страховою виплатою, яка підлягала виплаті потерпілому, апеляційний суд виходить з наступного.
Суд першої інстанції при обґрунтуванні оскаржуваного рішення посилався на звіт № 12-21-М290 від 02 грудня 2021 року, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, становить 269 120 грн. Указана сума обрахована оцінювачем, виходячи з ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, оскільки вартість його відновлювального ремонту становить 338 446,24 грн, що є економічно недоцільним. Залишкова вартість автомобіля (після ДТП) оцінювачем не визначалась. 
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21).
Враховуючи викладене, помилковим є висновок суду першої інстанції, що на користь позивача необхідно стягнути саме вартість автомобіля на час ДТП, а не різницю між вартістю цього автомобіля до та після ДТП.
Отже, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Установлено, що звітом № 12-21-М290 від 02 грудня 2021 року не визначено вартість автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , після ДТП, а суд першої інстанції не звернув уваги на норми статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які підлягали до застосування, не правильно застосував норми матеріального права, тому невірно вирішив заявлений у справі спір. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав, зокрема, про неправильне застосування статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Під час розгляду скарги в суді апеляційної інстанції, з метою правильного вирішення справи та встановлення розміру майнової шкоди та вартості автомобіля позивача після ДТП, ОСОБА_2 та його представник заявили клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 
ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що на момент ДТП автомобіль позивача вже мав механічні пошкодження, які були отримані за вини ОСОБА_1 , відтак збитки за вини позивача не підлягають відшкодуванню, а ринкова вартість транспортного засобу на момент скоєння ДТП повинна розраховуватись з урахуванням отриманих пошкоджень після зіткнення автомобілів у попередньому ДТП. 
З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи апеляційний суд задовольнив клопотання та призначив у справі судову автотоварознавчу експертизу. 
Так, згідно з висновком експерта № 24ЕІ-02/2023 від 14 березня 2023 року ринкова вартість автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , до настання ДТП № 2, що мала місце 30 жовтня 2021 року за участю автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки «TOYOTA VENZA», державний номерний знак НОМЕР_2 , враховуючи пошкодження отриманні при ДТП № 1 станом на 30 жовтня 2021 року за участю автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля марки «KIA Ceed», державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно матеріалів справи, складає 180 884,37 грн.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , спричиненого внаслідок ДТП № 2, в цінах на 30 жовтня 2021 року з урахуванням вартості пошкоджених деталей, які підлягають ремонту (відновленню) та заміні складає 319 995,86 грн.
Залишкова (утилізаційна) вартість транспортного засобу марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , в пошкодженому стані після ДТП № 2, станом на 30 жовтня 2021 року складає 60 027,98 грн.
Матеріальна шкода спричинена власнику автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП № 2, яка мала місце 30 жовтня 2021 року, складає 180 884,37 грн.
Крім того, на виконання ухвали Вінницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року позивачем надано:
-копію договору купівлі-продажу № 0546/2021/2931460 від 20 листопада 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відчужив автомобіль марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , після ДТП за 20 000 грн;
-постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП, що мала місце 30 жовтня 2021 року об 11:00 год на автомобільній дорозі Р31 «Бердичів-Хмільник-Літин» 57 км + 440 м за участю автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля марки ««KIA Ceed», державний номерний знак НОМЕР_3 . 
За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга та четверта статті 83 ЦПК України).
Встановлено, що позивач не подав до матеріалів позовної заяви належних та допустимих доказів щодо відчуження та вартості автомобіля марки «HONDA ACCORD» після ДТП, оскільки продаж указаного автомобіля відбувся до подачі позовної заяви в суд першої інстанції. 
Позивач наполягав саме на відшкодуванні повної вартості автомобіля на час ДТП та зазначав про відсутність підстави для застосування до спірних правовідносин статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
При цьому, встановлено, що позивач залишив собі пошкоджений після ДТП автомобіль «HONDA ACCORD» та у подальшому продав його залишки на користь іншої особи, що унеможливлює передачу залишків цього майна страховику або заподіювачу шкоди, відповідно, і відшкодування вартості зазначеного автомобіля на час (до) ДТП.
Колегія суддів також враховує принцип добросовісності, який полягає у певному стандарті поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.
Поведінка позивача щодо залишення собі залишків автомобіля і їхня реалізація, а також вимога про відшкодування йому повної вартості вказаного автомобіля за ціною станом на час ДТП суперечить наведеному вище принципу.
Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та безпідставно не надав належної оцінки різниці вартості автомобіля до та після ДТП, оскільки саме указана сума і підлягає до стягнення на користь позивача з відповідачів.
Вказані висновки підтверджуються практикою Верховного Суду викладеною, зокрема, у постановах від 06 грудня 2021 року у справі № 757/22936/19-ц (провадження № 61-12685св21), від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц (провадження № 61-6829св20).
Встановлено, що вартість автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 , до ДТП за участь сторін у справі становила 180 884,37 грн, а після ДТП – 60 027,98 грн.
Відтак ОСОБА_1 має право на стягнення з ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» 120 856,39 грн (180 884,37 грн - 60 027,98 грн) у відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Колегія суддів встановивши, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну за полісом ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» № 201960266 від 26 листопада 2020 року становить 130 000 грн, урахувавши фактичний розмір завданої шкоди, дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з винуватця ДТП ОСОБА_2 матеріального збитку, адже загальний розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай». 
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано душевні хвилювання, а моральна шкода, виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, з урахуванням принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, апеляційний суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 2 000 грн. При цьому, апеляційний суд не вбачає доказів заподіяння моральної шкоди позивачу з вини ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай», тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 

Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За змістом указаних норм права, у разі часткового задоволення позову усі судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалене нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Так, позов ОСОБА_1 у цілому задоволений на 44,82% (122856,39 (загальний розмір задоволеної частини вимог) х 100% / 274120,00 (ціна позову) = 44,82%) щодо обох відповідачів, а отже пропорційна відповідність задоволених вимог до кожного із них з огляду на розмір стягнутих сум становитиме 98,37% щодо ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» (120856,39 х 100% / 122856,39 = 98,37%) та 1,63% щодо ОСОБА_2 (2000,00 х 100% / 122856,39). 
За подання позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в сумі 2768,00 грн, отже, у цілому пропорційно загальній сумі задоволеної частини позовних вимог ( 44,82%) розмір судового збору за подання позовної заяви, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 1240,62 грн (2768,00 х 44,82% / 100% = 1240,62). Тобто, у пропорційній відповідності задоволених вимог до кожного із відповідачів з ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» на користь позивача підлягає стягненню 1220,40 грн (1240,62 х 98,37 % / 100% = 1220,40), а з ОСОБА_2 20,22 грн (1240,62 х 1,63 % / 100% = 20,22 ).
Щодо витрат на правничу допомогу, то апеляційний суд враховує, що відповідно до статті 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано договір про надання правової допомоги від 20 червня 2022 року, акт виконаних робіт від 30 червня 2022 року, рахунок на оплату № 3 від 20 червня 2022 року та квитанцію № 0.0.25842151231 від 21 червня 2022 року на загальну суму 2 000 грн на оплату згідно вказаного договору.
При розподілі витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. 
Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Надаючи оцінку наданим доказам та зважаючи на те, що відповідачі не спростували заявлений розмір витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, заявлений розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням обставин справи та значення його для позивача. За наведеного апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 2000 грн витрат на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн, що об`єктивно рівноцінно розподіляється між відповідачами, то, з урахуванням пропорційної відповідності задоволених вимог до кожного із відповідачів, з ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай» на користь позивача підлягає стягненню 983,70 грн (1000,00 х 98,37% / 100% = 983,70), а з ОСОБА_2 16,30 грн (1000,00 х 1,63% / 100 % = 16,30 ).
Оскільки апеляційний суд при розгляді справи не бере до уваги звіт № 12-21-М290 від 02 грудня 2021 року, тому витрати пов`язані із залученням спеціаліста залишаються за позивачем. 
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_2 , то дане питання при прийнятті даної постанови не вирішувалось, оскільки представником останнього заявлено клопотання про намір подати окрему заяву про стягнення судових витрат з відповідним обгрунтуванням понесених витрат. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 листопада 2022 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» на користь ОСОБА_1 120 856,39 грн страхового відшкодування майнової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» на користь ОСОБА_1 судові витрати: 1220,40 грн судового збору за подання позовної заяви, 983,70 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: 20,22 грн судового збору за подання позовної заяви, 16,30 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай», код ЄДРПОУ 32404600, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус № 6А.

Головуючий                                                         В. В. Оніщук

Судді:                                                                 С. Г. Копаничук

                                                                        С. К. Медвецький