ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 березня 2023 року           справа №200/1571/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Холостенка Олексія Васильовича на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року (повне судове рішення складено 30 грудня 2022 року) у справі № 200/1571/22 (суддя в І інстанції Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

Представник позивача Холостенко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області), в якому просив:
визнати протиправними дії щодо надання недостовірної інформації у визначенні розміру недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 за запитом приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А.;
зобов`язати сформувати та направити приватному нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. для включення до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 відповідної довідки з врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 без обмеження будь-яким строком;
стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області на користь позивача 10 000,00 грн. очікуваних витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року відкрито провадження у даній адміністративній справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року закрито провадження в адміністративній справі № 200/1571/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наполягає на помилковості висновків суду, що  цей спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства. 
Наголошує, що у даному випадку – це спір не про право і не про розбіжності у сумі боргу органу Пенсійного фонду України перед ОСОБА_2 з пенсійних виплат, а про обов`язок відповідача вжити необхідних дії і сформувати та направити приватному нотаріусу Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. для включення до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 відповідної довідки з врахуванням усієї суми недоотриманої пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_2 без обмеження будь-яким строком. 
Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Як вбачається з позовної заяви, позивач є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Горлівка Донецької області.
Після смерті батька, позивач звернулася до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. із заявою про прийняття спадщини.
В рамках спадкової справи приватний нотаріус Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області за інформацією щодо суми боргу по виплаті пенсійного забезпечення померлому ОСОБА_2 з метою її включення до складу спадщини.
У вересні 2021 року на вказаний запит приватного нотаріуса ГУ ПФУ в Донецькій області з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058 надана відповідь щодо суми недоотриманої пенсії за період з 22.09.2018 по 31.12.2018 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , розмір якої складає 24 572,40 грн.
Разом з тим, листом від 11.11.2021 № 0500-1502-8/102229 ГУ ПФУ в Донецької області на адвокатський запит представника позивача повідомило, що заборгованість з пенсійних виплат ОСОБА_2 за період з 01.03.2017 по 31.12.2018 складає 137 316,53 грн.
Спір у цих  правовідносинах виник у зв`язку з наявністю розбіжностей у сумі боргу органу Пенсійного фонду України перед ОСОБА_2 з пенсійних виплат, яка виникла до дати його смерті і має бути включена до складу спадщини у відповідності до ст. 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-ІV).
Згідно частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (стаття 4 КАС).
З аналізу наведених норм права вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
З аналізу вимог ЦПК України та КАС України можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.
У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права.
Статтею 52 Закону № 1058-ІV визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином, аналіз статей 1218, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.
З урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що цей спір обумовлений порушенням приватного права позивача. Тобто, між сторонами існує спір про право, даний спір є приватно-правовим і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд за правилами адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 638/11604/19.
Оскільки у цій справі спір за своєю суттю стосується отримання позивачем спадщини, такий спір має приватно-правовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
За приписами з ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі. 
Судом першої інстанції роз`яснено позивачу порядок звернення з цим позовом в порядку цивільного судочинства до суду загальної юрисдикції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                              ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу представника позивача Холостенка Олексія Васильовича – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2022 року у справі № 200/1571/22 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 березня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 
                                                                                                                                                                                                                                                             Т. Г. Гаврищук