Справа № 344/15781/22 
Провадження № 33/4808/116/23 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галкіна С.А.
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Галкіна С.А. в інтересах правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 січня 2023 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.,-

                                                       в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07.12.2022 року о 21 год. 50 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Джохара Дудаєва, 25 керував транспортним засобом марки "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився у медичному закладі КНП "ПНЦ ІФОР", що підтверджується висновком №927 від 07.12.2022. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Галкін С.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є необ`єктивною, помилковою та винесена з порушенням матеріального та процесуального законодавства.
Зазначає, що 07.12.2022 року о 21 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 , в якому в якості пасажира автомобіля знаходився ОСОБА_2 .. Отримавши телефонний дзвінок, ОСОБА_1 зупинив транспортний засіб та дізнався про загибель своїх друзів при захисті Батьківщини.  Перебуваючи у надзвичайно тривожному психоемоційному стані, він зателефонував своїй подрузі ОСОБА_3 , щоб та прийшла і доставила його додому на автомобілі, а сам вирішив заспокоїтись та трохи розслабитись  і випити вжити коньяк, який знаходився в бардачку автомобіля,  разом із ОСОБА_2 . 
Близько 22 год. до автомобіля підійшли троє осіб, які були у формі без знаків розпізнавання та відмовились представитись, вели себе зухвало та погрожували фізичною розправою, якщо ОСОБА_1 не вийде із автомобіля і не покаже документи. Після того як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, один із осіб у формі вирвав у нього з рук документи на транспортний засіб, а згодом останні повідомили, що викликали працівників поліції. Свідок ОСОБА_3 , яка прийшла на місце події близько о 22.20 год., побачила людей у формі, які агресивно поводили себе при спілкуванні із ОСОБА_1 , перелякалась та повернулась додому. Близько 23 год. на місце події прибули працівники патрульної поліції, які ігнорували пояснення ОСОБА_1 щодо фактичних обставин події, провели поверхневий огляд автомобіля, після чого запросили двох свідків та склали протокол про адміністративне правопорушення. Також, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та доставили його до медичного закладу для проходження відповідного огляду 
Наголошує на тому, що суд при прийнятті постанови суду допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі, не розкрив їх суті, не дав належної оцінки та лише формально послався на деякі з них.
Стверджує, що на момент прибуття патрульної поліції близько 23 год. 07.12.2022 року ОСОБА_1 не керував автомобілем, а лише знаходився біля нього, при цьому в автомобілі був виключений двигун. 
Вважає, що перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння у припаркованому автомобілі із вимкнутим двигуном не утворює складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не був водієм транспортного засобу, а пояснення свідків та долучені відеозаписи до матеріалів справи не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Наголошує, що відеозаписи з форменного одягу працівників поліції не містить запису моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому суд повинен виходити з наявних фактичних обставин, що зібрані у справі.
Звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції згідно ст.251 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем, не може вважатися допустимим доказом, оскільки відповідно до вказаної статті фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновками експерта та ін.
Апелянт наголосив, що у відповідності до практики викладеній в Постанові Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року, під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, а правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли водій почав рухатись транспортним засобом.
Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Окрім того, апелянт наголошує, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд допустив неповноту та однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті без належної оцінки. Вказує, що протокол не містить будь яких доказів щодо керування транспортним засобом ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. А з відеозаписів долучених до матеріалів справи вбачається, що інспектору поліції не було відомо хто саме керував транспортним засобом. навісці зупинки транспортного засобу його не було, з переглянутих відеозаписів неможливо встановити хто саме був водієм автомобіля.
Сторона захисту звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 нібито 07.12.2022 року о 21.50 год. керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, однак у відповідності до відеозаписів, автомобіль знаходився в нерухомому стані із вимкнутим двигуном. Відомості вказані у рапорті патрульного поліції не можуть вважатись допустимим доказом, оскільки фактичні дані встановлюються протоколом адміністративного правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, що мають функції фото і кінозйомки. Всі ці обставини у своїй сукупності вказують на те, що протокол сам по собі без підтвердження іншими належними і допустимими доказами не є безумовним і беззаперечним доказом доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат  Галкін С.А. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження по справі. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Галкіна С.А., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Зі змісту доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Галкіна С.А. вбачається, що вони вважають, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, а суд ухвалив рішення без з`ясування обставин, які мають істотне значення для розгляду справи та без перевірки доводів щодо невинуватості особи у вчиненні правопорушення. 
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо  права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.  
Зокрема, ЄСПЛ  неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що правова певність передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.( «Науменко проти України» )
Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які  перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження  суд не закрив  провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат  Галкін С.А. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення  має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. 
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена сукупністю досліджених доказів, які отримані з дотриманням встановленого законом порядку визнав належними та допустимими.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до виписаних у ст. ст.254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП, які вказують на незаконність постанови суду та свідчать про необхідність її скасування. 
Апеляційний суд вважає, що доводи про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 351953 від 07.12.2022 року водій ОСОБА_1 07.12.2022 року о 21 год. 50 хв., в м. Івано-Франківську по вул. Джохара Дудаєва, 25 керував транспортним засобом марки "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, проводився у медичному закладі в лікаря нарколога, що підтверджується висновком №927. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9"а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - командиром взводу 1 роти 2 БУПП в Івано-Франківській області, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол та підписаний уповноваженою особою та правопорушником ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Івано-Франківському міському суді за викликом, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .
В протоколі відсутні дані про свідків але зазначено, що до протоколу додається запис з Боді камери 471492, рапорт, направлення, висновок.
Працівниками поліції у ОСОБА_1 не було вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. 
У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не надав пояснення по суті вчиненого ним правопорушення.
Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис. 
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
До протоколу про адміністративне правопорушення  додано зобов`язання підписане ОСОБА_1 про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин (а.с.2).
Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП. 
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння  та порушенні вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень. 
Апеляційний суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вжив алкоголь (коньяк) після зупинки транспортного засобу, коли дізнався про загибель своїх друзів при захисті Батьківщини, носять голослівний бездоказовий і суперечливий характер та повністю спростовуються сукупністю доказів, які досліджені судом.    
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозапис було зроблено з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який приймав участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції  вбачається, що безпосередньо під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , останній не заперечував, що керував транспортним засобом марки "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 , однак наполягав на тому, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під його керуванням, вказував, що спиртне ним було вжито в автомобілі, після чого він вже не керував транспортним засобом і працівники поліції не мають права вимагати від нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 вказував, що чекає в автомобілі на знайому, яка в подальшому продовжить рух автомобілем, автомобіль ним припарковано з порушенням ПДР України та погоджувався оплатити штраф за неправильне паркування автомобіля, надав документи, які підтверджують правомірність користування транспортним засобом та посвідчення водія на керування транспортним засобом та стверджував, що працівники поліції безпричинно звинувачують його в керуванні транспортним засобом не маючи на це підстав та доказів. 
ОСОБА_1 при спілкуванні із працівниками патрульної поліції наголошував на тому, що невстановлені особи у форменому одязі підійшли до автомобіля "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 , який було припарковано з порушенням ПДР, в салоні якого він перебував із товаришем, де вони розпивали спиртне, та при спілкування із ними невстановлені особи в форменому одязі вели себе грубо та зухвало, нанесли його товаришу удари по обличчю, а також безпідставно та незаконно відібрали у нього посвідчення водія.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019). 
Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна автомобіля та інше ) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом. 
Так, відеозасобами зафіксовано те, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом до зупинки транспортного засобу. При цьому, розташування транспортного засобу на проїзній частині дороги свідчить про те, що зупинка транспортного засобу відбулась раптово з порушенням ПДР, що підтверджує примусовий характер зупинки транспортного засобу на вимогу працівників поліції. 
Відеозаписи містять дані того, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що було повідомлення працівників поліції про те, що транспортний засіб "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався із порушенням ПДР, який було ними зупинено та водій якого має ознаки алкогольного сп`яніння. Зі змісту відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 та працівники поліції, які здійснили виклик патрульної поліції, чекали на прибуття працівників патрульної поліції, які уповноважені на виконання здійснення функцій щодо освідування водія транспортного засобу на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. На момент приїзду працівників патрульної поліції біля автомобіля "Nissan Maxima", д.н.з. НОМЕР_1 ,  ОСОБА_1 перебував із товаришем та сторонні особи в форменому одязі.
В  ході спілкування із водієм ОСОБА_1 , який надав для огляду посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль, у працівника поліції виникла підозра, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та у медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 спочатку не погоджувався, наполягаючи на тому, що спиртне ним було вжито після зупинки транспортного засобу. При цьому стверджував, що ним було отримано повідомлення у телефонному режимі про смерть товариша, після чого він зупинив транспортний засіб зупинився автомобілем  і вирішив із товаришем випити коньяк, який у нього зберігався в бардачку автомобіля. Подальший рух транспортним засобом повинна була здійснювати подруга, якій він завчасно зателефонував та очікував на її приїзд.
Апеляційний суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що він внаслідок тривожного психоемоційного стану, який виник у зв`язку із отриманням ним повідомлення про загибель  друзів, не мав можливості здійснювати подальше керування транспортним засобом та викликав для цього свою подругу, оскільки такі доводи носять голослівний непослідовний характер, містять певні суперечності та виглядають неправдивими і повністю спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів по справі. 
При цьому, відеозапис надає можливість встановити, що водій ОСОБА_1 дійсно  мав певні ознаки алкогольного сп`яніння, про що не заперечував і сам водій транспортного засобу, у зв`язку з чим поліцейський визнав за необхідне запропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння.
Зі змісту вказаного відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, повідомлено про накладення в подальшому на нього штрафу за неправильне паркування транспортного засобу.
Крім того, зі змісту відеозапису вбачається, що процесуальна поведінка водія транспортного засобу ОСОБА_1 була спрямована на ускладнення виконання працівниками поліції своїх обов`язків, оскільки останній постійно наголошували на неправомірності дій працівників поліції, які їм не представились та вилучили в нього посвідчення водія. 
Відеозаписи містять дані того, що в подальшому ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, куди останньому було доставлено для його проходження.
Долучені відеозаписи містять певні дані проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 у медичному закладі та свідчать про те, що лікарем медичного закладу були застосовані різні методи проведення огляду на стан сп`яніння.
Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції містять даних того, що ОСОБА_1 також пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер. Водій власноручно розпакував мундштук, який було встановлено у прилад Драгер та продув його. ОСОБА_1 було роз`яснено порядок продуття приладу Драгер, результат якого показав 1.22 % проміле. Медичним працівником ОСОБА_1 було ознайомлено із результатом огляду 1.22 % проміле, результат якого останній особисто озвучив. На запитання лікаря що останній вживав, ОСОБА_1 відповів, що випив пиво.
Апеляційний суд звертає увагу на непослідовність та суперечливість пояснень ОСОБА_1 , який в своїх поясненнях працівникам патрульної  поліції він стверджував,  що на місці зупинки транспортного засобу випив коньяк, який у нього зберігався в бардачку автомобіля, а в медичному закладі ОСОБА_1 на запитання лікаря відповів про вживання ним напередодні пива.
Відеозаписи містять дані того, що в результаті проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 було встановлено, що останній не перебував в стані наркотичного сп`яніння, однак в результаті комплексних заходів проведення відповідного огляду лікарем медичного закладу було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Із результатом огляду висновком медичного закладу ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис та вручено йому примірник висновку лікаря про його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Після отримання зазначеного медичного висновку, працівником поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що результат огляду, а саме про його перебування в стані алкогольного сп`яніння та у відповідності до вимог закону останнім було порушено п. 2.9А ПДР України, що є підставою для складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, розгляд якого відбудеться в Івано-Франківському міському суді. Роз`яснено останньому його права та обов`язки, а також про те, що у нього не вилучається посвідчення водія, що є підставою про не видачу тимчасового дозволу на керування транспортним засобом. окрім того, ОСОБА_1 було повідомлено, що у відповідності до вимог закону, ОСОБА_1 не може в подальшому здійснювати рух транспортним засобом, на що останній надав відповідне зобов`язання.
Поведінка водія ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозаписах долучених до матеріалів справи вбачається, що останній розумів, що він саме як водій транспортного засобу у відповідності до вимог п.2.5 ПДР України пройшов огляд на визначення стану сп`яніння, результат якого показав 1.22 % проміле, що підтверджує його перебування в стані алкогольного сп`яніння та послужило правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Після чого, працівниками поліції було призупинено здійснення відеозапису для оформлення адміністративних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 .
Так, зафіксовані відеозаписами обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджені судом відеозаписи мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер,  що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Відповідно до матеріалів справи та відеозаписів з відеореєстраторів працівників поліції вбачається, що правовою підставою для пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння було саме виявлення працівником поліції наявних ознак алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 . 
Відеозаписами зафіксовані реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення апелянта до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. 
До матеріалів справи долучено рапорт старшого інспектора ГПНМЗ РПОП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції І.Радомського, з якого вбачається, що 07.12.2022 року перебуваючи на патрулюванні близько 21.50 год. рухаючись в м. Івано-Франківську по вул.. Д.Дудаєва, 35, було зупинено транспортний засіб, який рухався із увімкненим дальнім світлом фар їм  на зустріч та посередині дороги. Після зупинки транспортного засобу та встановлено, що водієм якого був ОСОБА_1 та при спілкуванні у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразне мовлення та нестійка хода, після чого ним було викликано екіпаж патрульної поліції Ясень-151 для складання матеріалів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. В рапорті зазначено, що при спілкуванні ОСОБА_1 поводив себе  агресивно та висловлювався в сторону працівників поліції нецензурною лайкою та не реагував на зауваження працівників поліції. Також зазначено, що до ОСОБА_1 фізична сила, спецзасоби та вогнепальна зброя не застосовувалась.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що рапорт працівника поліції  за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи.
Апеляційний суд враховуючи, що презумпція невинуватості є одним з основоположних конституційних принципів судочинства, вважає, що доводи апелянта про те, що працівники поліції зловживали своїми посадовими обов`язками, можуть бути належним чином перевірені в межах відповідного кримінального провадження. 
В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в КНП «ПНЦ ІФОФ» (а.с.3), складеного о 22.16 год. 07.12.2022 року у зв`язку з виявленими поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. 
Зі змісту Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України  09.11.2015  № 1452/735 вбачається, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи.
Таким чином, лікар медичного закладу, як особа, яка володіє спеціальними знаннями, кваліфікацією та відповідним досвідом, самостійно, на власний розсуд вирішує яким чином необхідно  проводити медичний огляд обстежуваної особи та які саме методи дослідження потрібно застосувати для отримання об`єктивного результату щодо перебування обстежуваної особи у стані алкогольного сп`яніння. 
Зі змісту висновку №922 від 07.12.2022 року щодо результатів медичного огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, та те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з результатами медичного огляду, що підтверджується його власноручним підписом у висновку.
Таким чином, відповідно до висновку лікаря КНП ПНЦ ІФ ОР №922 від 07.12.2022 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким 07.12.2022 року о 23.10 год. проведено огляд ОСОБА_1 , яким встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 
ОСОБА_1 було повідомлено, що за результатами огляду він перебував в стані алкогольного сп`яніння. В графі пояснення обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду у медичному висновку міститься підпис ОСОБА_1 , що свідчить про його ознайомлення із результатами відповідного огляду.
В результаті перевірки вищевказаних доводів апеляції не було встановлено порушень, передбаченого ст.266 КУпАП порядку проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.
Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений лікарем Ступар С.І. в межах наданих повноважень, відповідає вимогам Інструкції, містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився медичний огляд, часу та місця його проведення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 пройшов саме як водій транспортного засобу у відповідності до вимог п.2.5 ПДР України.   
Перевіривши сукупність доказів по справі, апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених доказів поза всяким розумним сумнівом доводить факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
Апеляційний суд, за своїм переконанням, вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та накладено стягнення в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,  апеляційний суд , -
                                                                п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Галкіна С.А. залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 січня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                                         О.П. Васильєв