ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року 
м. Київ

справа № 826/2335/17
адміністративне провадження № К/9901/5942/19 

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Білоуса О.В., Ханової Р.Ф., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києва про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2018 (суддя - Літвінова А.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 (головуючий суддя - Мельничук В.П., судді: Ісаєнко Ю.А., Лічевецький І.О.) у справі №826/2335/17.  

встановив:
Публічне акціонерне товариство Банк «Контракт» (далі - ПАТ Банк «Контракт») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило суд визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ у Подільському районі м. Києва) щодо ненадання органам казначейства висновку про повернення надміру сплачених сум податкових зобов`язань з податку на прибуток ПАТ Банк «Контракт» у сумі 132 183, 00 грн.; зобов`язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві підготувати та надати органам казначейства висновок про повернення надміру сплачених сум податкових зобов`язань податку на прибуток ПАТ Банк «Контракт» у сумі 132 183, 00 грн. за реквізитами, вказаними в позовній заяві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019, в позові відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, ПАТ Банк «Контракт» оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2018, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 19.12.2022 призначено попередній розгляд справи на 20.12.2022.

Касаційний розгляд справи 20.12.2022 не відбувся у зв`язку з настанням обставин, які унеможливили забезпечення судового процесу та роботи суду в цілому, про що складено Акт від 21.12.2022.

В обґрунтування своїх доводів ПАТ Банк «Контракт» зазначає, що стягнення податкової заборгованості має відбуватись в порядку спеціального законодавства, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, 15.08.2016 ПАТ Банк «Контракт» звернулось до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві із заявою про повернення надміру сплаченого грошового зобов`язання з податку на прибуток, у сумі 132 183, 00 грн.

12.09.2016 відповідач листом № 6558/10/26-56-17-05 повідомив позивача, що станом на 12.09.2016, відповідно до облікових даних інтегрованої картки платника ПАТ Банк «Контракт», обліковується заборгованість по коду платежу 18010400 у сумі 2 374, 78 грн. (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості) та по коду платежу 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) у сумі 12 367, 82 грн. У зв`язку з вищезазначеним, питання щодо повернення коштів на розрахунковий рахунок Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» у сумі 132 183, 00 грн. буде розглянуто після повного погашення податкового боргу».

Стаття 43 Податкового кодексу України визначає умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Пунктом 43.1 вказаної статті передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
За правилами пункту 43.2. цієї ж статті, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку (пункт 43.4. статті 43 Податкового кодексу України).

За правилами пункту 43.5 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положення статті 43 Податкового кодексу України узгоджуються з нормами Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146.

Зміст вказаних норм дає підстави для висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин:

1) відсутність у такого платника податкового боргу;

2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати;

3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України.

За наслідками подання відповідної заяви орган ДФС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДФС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).

Наведені законодавчі норми дають підстави для висновку про те, що наявність у платника податкового боргу унеможливлює повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Підставою для відмови ПАТ Банк «Контракт» у поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток на підставі заяви від 15.08.2015 слугували обставини щодо наявності заборгованості по коду платежу 18010400 у сумі 2 374, 78 грн., що не заперечувалось позивачем.

Під час вирішення справи судами попередніх інстанцій, контролюючим органом надано суду першої копії витягів з інтегрованих карток платника податків ПАТ Банк «Контракт» на підтвердження наявності у платника податків податкової заборгованості.

Так, відповідно до інтегрованих карток платника податків станом на час розгляду даної справи в суді заборгованість Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» перед бюджетом складає 13 173 474,04 грн. 

Враховуючи наведені законодавчі норми та те, наявність податкового боргу, що не заперечувалося позивачем, та підтверджується наявними в матеріалах справи, а саме витягами з інтегрованих карток платника податків - Публічного акціонерного товариства банк «Контракт», суд першої інстанції, з чим погодилась колегія суддів апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача на те, що ПАТ Банк «Контракт» перебуває в процесі ліквідації, а відтак його діяльність регламентується виключно приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», судами враховано, що банк звернувся до контролюючого органу із заявою про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань саме в порядку визначеному статтею 43 Податкового кодексу України.

Верховний Суд зауважує, що законодавством України не передбачено випадків, за наявності яких повернення надміру сплачених грошових зобов`язань може здійснюватися в інший спосіб, ніж установлено у статті 43 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед кредиторами.

Частиною шостою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено зобов`язання банку, на які не поширюється обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті.

У свою чергу, згідно з пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Однак, відсутність податкового боргу у розумінні пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України є необхідною умовою для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, а не стягненням такого боргу чи задоволенням вимог кредиторів.

Тобто, умови повернення надміру сплачених грошових коштів регулюються саме статтею 43 Податкового кодексу України, а положення пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України щодо непоширення норм цього Кодексу на питання стягнення податкового боргу з банків, щодо яких застосовуються приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не стосуються спірних правовідносин.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції про відмову в позові є правильними та підлягають залишенню без змін.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Контракт» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.10.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019 у справі №826/2335/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | В.В. Хохуляк О.В. Білоус   Р.Ф. Ханова