П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада   2022 року                                                                           місто  Київ
                                                                                                            справа № 761/27360/16-ц
                                                                                           провадження №22-ц/824/3158/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.
 
сторони: 
позивач -    АТ «Альфа-Банк»   
відповідач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві  Помогайбог Богдан Веніамінович, подану адвокатом Кручанюк Наталією Леонідівною,  
на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва  від  30 березня 2021  року, ухвалене у складі судді Савицького О.А., 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,  -
            
В С Т А Н О В И В:
 
У серпні 2016 року  позивач ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа - Банк», звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором іпотеки, яка виникла внаслідок невиконання позивальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 зобов`язань за укладеними в 2008 році договорами.
Позов обґрунтовано тим, що між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 11 серпня 2008 року був укладений договорі про надання кредиту на купівлю автотранспортного засобу № 026/699431-КR, за умовами якого позичальнику було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п.1.1 надання кредиту здійснювалось у сумі 21969 доларів США, зі сплатою 11% річних. Відповідно до п.1.2 договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки DODGE Avenger, 2011 року випуску.
22 липня 2009 року між позивачем та позичальником було укладено додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору № 026/699431- КR, відповідно до умов якої сторони погодили, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 10 серпня 2015 року.
11 серпня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як поручителем, укладено договір поруки 026/699436-КR, згідно умов  якого ОСОБА_2 зобов`язалася перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником умов, щодо сплати суму кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту на придбання автотранспортних засобів.
Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою про видачу готівки від 11 серпня 2008 року на суму 21969 доларів США.
В порушення умов договору кредиту позичальник протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни. Станом на 4 березня 2016 року загальній розмір заборгованості позичальника складає  25780, 69 доларів США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 675805,12 грн., з них сума заборгованості за кредитом - 8151,10 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 9383,09 доларів США,  пеня передбачена за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок - 4095,05 долари США, пеня передбачена за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок - 4151,45 долари США.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач на підставі ст.ст.526, 525, 610, 611, 612, 1054 ЦК України просив позов задовольнити.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від  30 березня 2021 року  позов АТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором  від 11 серпня 2008 року в сумі 25780 доларів США 69 центів.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням,  ОСОБА_1 , через представника адвоката Крученюк Н.Л., подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Апелянт вважає, що заочне рішення ухвалено з порушенням  норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає про те, що він не був повідомлений про день, час та місце  засідання суду, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. Відповідач  стверджує, що в результаті  страхових виплат, які сплачені страховою компанією на користь вигодонабувача, яким є банк, станом на 3 липня 2014 року заборгованість за кредитним договором погашено в повному обсязі. 15 лютого 2014 року заставний транспортний засіб згорів (знищений) повністю в зв`язку з загоранням моторного відсіку автомобіля, що підтверджується актом про пожежу від 15 лютого 2021 року, складеним провідним інспектором Обухівського РВ старшим лейтенантом служби УЗ Швецем І.М.  у присутності позичальника та керівника гасіння пожежі - начальника караулу. Вказаний акт передано відповідачем до страхової компанії та копію надано позивачу відповідно. На виконання умов договору добровільного страхування ПАТ СК Провідна» виплатило 3 липня 2014 року  на користь АКБ  «Укрсоцбанк»  страхову суму в розмірі 121878,66 грн. (що за офіційним курсом НБУ на дату здійснення виплати становить 10292,84 доларів США), тим самим погасивши заборгованість..  Однак, з невідомих відповідачу підстав, що не досліджено судом першої інстанції,  станом на 6 жовтня 2014 року позивач почав здійснювати нарахування не існуючої заборгованості за кредитним договором, яка в період з 6 жовтня 2014 року по 11 серпня 2015 року збільшується в прогресії від 4452,12 доларів США до 8151,10 доларів США.
Розрахунок  містить недостовірну інформацію в графіку платежів, оскільки станом на 3 липня 2014 року залишок заборгованості по кредиту відповідно до графіку мав складати 3838 доларів США (з урахуванням розмір щомісячного платежу), а позивач зазначає суму в розмірі 8152,09 доларів США, чим вводить суд в оману та збільшує залишок не існуючої заборгованості на 4314,09 доларів США.
Судом першої інстанції не досліджені виписки за картковими рахунками позичальника, які підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також наявність/відсутність заборгованості по кредиту, розмір якої повинен відображатися у детальному розрахунку. Наданий позивачем розрахунок не є належним доказом підтвердження заборгованості відповідачів перед позивачем та не міг бути прийнятий судом першої інстанції, як доказ наявності та розміру заборгованості.
Крім того, апелянт зазначає, що беручи до уваги те, що останній платіж апелянтом здійснено 21 серпня 2010 року, а до суду позивач звернувся лише 2 серпня 2016 року строки позовної давності спливли. В апеляційній скарзі викладена заява  відповідача про застосування позовної давності.
Також  апелянт зазначає про те, що  суд першої інстанції, встановивши, що позов до поручителі пред`явлено поза межами строків  позовної давності, зобов`язаний при ухваленні рішення визнати поруку припиненою та відмовити в задоволенні позовних вимог щодо поручителя в повному обсязі.
Правом на подання відзиву учасники справи не скористалися.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кручанюк Н.Л. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.
Представник  АТ «Альфа-Банк»  адвокат Галдецький Я.А.  проти доводів апеляційної скарги заперечував,  пояснив, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, після оголошеної перерви в судовому засіданні, в подальшому в судові засідання не з`явився, надав суду письмові пояснення, в яких просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі,  рішення суду просив залишити без змін.
ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилися, подала до суду заяву, в який просила розгляд справи здійснювати без її участі.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги  підлягають    задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що з кредитного договору № 026/699431-KR від 11 серпня 2008 року ОСОБА_1 було надано позивачем кредит для придбання автомобіля в розмірі 21969,00 доларів США  зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі  11,0% річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в п.п.1.1.1, п.1.1 ст.1 договору з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10 серпня 2015 року.
Разом з тим, відповідно до договору поруки № 026/699436-РО від 11 серпня 2008 року ОСОБА_2 поручається перед АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором  № 026/699431-KR від 11 серпня 2008 року. Відповідно до с.1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору.
Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що отриманий кредит ОСОБА_1 за умовами договору не сплачує, в результаті чого станом  на 4 березня 2016 року має заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», в сумі 27780,69 доларів США, з яких: 8151,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 9383,09 доларів США - заборгованість за відсотками, 4095,05 доларів США  пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок; 4151,45 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, врахувавши, що  між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 026/699431- KR від 11 серпня 2008 року, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання позичальнику кредитних коштів, останній взяті на себе  за договором зобов`язання не виконує, також ці зобов`язання не виконує  ОСОБА_2 , яка  відповідно до договору поруки № 026/699436-РО від 11 серпня 2008 року, несе солідарну відповідальність за порушення зобов`язань за кредитним договором, будь-яких доказів на спростовування вказаних обставин суду надано не було, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. При цьому, суд першої інстанції вважав, що відповідачі були повідомлені про засідання суду належним чином, у встановленому законом порядку.
Проте, повністю з такими висновками суду погодитись  не можна, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній  і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо  справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою  (пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України).
Відповідно до  ч., ч.1, 3, 5 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду ( ст.130 ЦПК України).
Матеріали справи не містять  даних про отримання ОСОБА_1 судової повістки в судове засідання, призначене на 30 березня 2021 року. Зазначення у судовому повідомленні причину повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» не є належним повідомленням особи про дату, час і місце засідання суду.
Таким чином,  наявні підстави вважати, що відповідач  ОСОБА_1   не був повідомлений про день, час та місце засідання суду, в якому було ухвалено рішення, яке оскаржується.
За таких обставин у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України  є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Вирішуючи спір по суті, колегія суддів  виходить з наступного.
Судом установлено, що 11 серпня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АБ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 026/699431 - KR, за умовами якого останньому було надано кредит для придбання автомобіля в розмірі 21969 доларів США  зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі  11,0% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 10 серпня 2015 року. Відповідно до п.1.2 договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки DODGE Avenger, 2011 року випуску.
Відповідно до п.1.3 договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Сторони укладають з ОСОБА_1 договір застави транспортного засобу, визначеного в п.1.2 цього договору.
22 липня 2009 року  між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АБ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 1 про внесення змін до договору  кредиту № 026/699431 - KR від 11 серпня 2008 року, відповідно до умов якої, сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, визначеної договором:  викласти перший абзац п.1.1 та п.п.1.1.1 та 1.1 п.1.1 договору в новій редакції «1.1 Кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 21969 доларів США, зі сплатою 11 % річних та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 10 серпня 2015 року (включно) на умовах визначених цим договором. 1.1.1 Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 20 вересня 2008 року (останній платіж 10 серпня 2015 року) згідно графіку.
З метою забезпечення виконання зобов`язань 11 серпня 2008 року  між  АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АБ «Альфа-Банк»,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, за умовами якого остання  зобов`язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору.
Пожежею, яка сталася 15 лютого 2014 року на 27-му кілометрі автодороги Київ-Луганськ, було знищено автомобіль DODGE Avenger, д.н.з. НОМЕР_1 (т.4 а.с.61062).
Страхова компанія «Провідна» 3 липня 2014 року перерахувала вигодонабувачу ПАТ «Укрсоцбанк»,  на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06/6753738/1046/13 від 23 серпня 2013 року, грошові кошти в сумі  121878,66 грн. ( а.с.82 т.4).  Кредитором в погашення заборгованості ОСОБА_1 було зараховано 10292,81 доларів США, про що зазначено в розрахунку заборгованості.
Установлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором повністю не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 4 березня 2016 року  становить 27780,69 доларів США, з яких: 8151,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 9383,09 доларів США - заборгованість за відсотками, 4095,05 доларів США  пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок; 4151,45 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок.
Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини,
Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою ( ч.1 ст.546 ЦК України).
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно  зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню  у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої  відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.ст.550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми  невиконаного, неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові  у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст.ст.1046 ЦК України позичальник зобов`язаний повернуть позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та також самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми  позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Установлено, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором кредиту не виконав, отримані у кредит коштів  повністю не повернув, нараховані проценти не сплатив. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за договором кредиту, кредитор відповідно до умов договору має право нараховувати пеню як за  несвоєчасне повернення кредиту, так і за несвоєчасне повернення відсотків.
Розмір заборгованості  ОСОБА_1 за договором кредиту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що  відповідачем ОСОБА_1   було сплачено в рахунок повернення тіла кредиту з урахуванням страхового платежу 12264,45 доларів США (строкова заборгованість) та  1553,45 доларів США (прострочена заборгованість).  Станом на 11 серпня 2015 року сума простроченої заборгованості по тілу кредиту становила 8151,10 доларів США (21969 доларів США - 12246,45 доларів США - 1553,45 доларів США).
Що стосується нарахування відсотків, то слід зазначити, що кредитором було нараховано 9405,79 доларів США (відсотки нараховані на строкову заборгованість)  і 4299,82 доларів США (відсотки нараховані на прострочену заборгованість. Сума, яка була сплачена позичальником і зарахована кредитором в рахунок погашення  нарахованих відсотків становить 4322,52 доларів США. Залишок заборгованості по відсоткам складає 9383,09 доларів США.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що розрахунок заборгованості  містить недостовірну інформацію в графіку платежів, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки жодними належними та допустимими доказами  наданий позивачем розрахунок не спростований, доказів на підтвердження сплати більших сум за весь час  строку дії договору кредиту, ніж зазначено в розрахунку, відповідачем ОСОБА_1 не надано. Отримана від страховика СК «Провідна» сума у зв`язку зі знищенням у пожежі автомобіля, на придбання якого відповідачем були отримані кредитні кошти,  були зараховані в погашення боргу, про що зазначено у розрахунку заборгованості.
Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, як і не може бути  в даному випадку застосована позовна давність до вимог позивача на стадії апеляційного розгляду, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи  у суді першої інстанції,  не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач  вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.
Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним  у суді першої інстанції (правова позиція , виловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц).
Проте, така позиція не може бути врахована у цій справі, оскільки обставини щодо  повідомлення  відповідача про розгляд справи, можливість  брати участь у справі у цих справах є різними. 
Так, відповідач ОСОБА_1 був  повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції (лише відсутнє належне повідомлення про засідання суду, в якому було ухвалене оскаржуване рішення, що підтверджується його заявою до суду  від 30 березня 2017 року, в який він повідомляв суд про  зміну адреси для листування (а.с.62 т.1); його зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, який був поданий до суду першої інстанції 30 березня 2017 року (т.1 а.с.66-68);  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, яка подана 30 березня 2017 року (т.1 а.с.75-76);  апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції  про відмову у прийнятті зустрічного позову (т.1 а.с.85-86); апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 30 березня 2017 року про відмову у прийняті зустрічного позову, зареєстрованою в суді  30 травня 2017 року (т.1 а.с.97);  апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 15 травня 2017 року про повернення апеляційної скарги, зареєстрованої в суді 31 травня 2017 року ( т.1 а.с.100-101);  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, зареєстрованою судом 30 травня 2017 року (т.1 а.с.105-106);  апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 31 травня 2017 року, зареєстрованою у суді першої інстанції (т.1 а.с.114-116); апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, зареєстрованою у суді першої інстанції 14 червня 2017 року (т.1 а.с.128-129);  касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду  від 11 травня 2017 року та від 18 вересня 2017 року (т.1 ); зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання договору кредиту недійсним, зареєстрованого в суді 4 грудня 2017 року (т.1 а.с.191-192); поданою   представником відповідача заявою про перенесення судового засідання у зв`язку з подачею касаційної скарги  (т.1 а.с.194);  апеляційною скаргою відповідача на ухвалу про відкриття провадження, зареєстрованою в сумі 15 квітня 2019 року (а.с.205-206 т.1); отримання  відповідачем ОСОБА_1 копії ухвали суду першої інстанції про повернення зустрічного позову (т.1 а.с.226);  апеляційною скаргою відповідача на ухвалу про відкриття провадження, зареєстрованою судом 24 липня 2019 року (т.1 а.с.227-228); апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу про відкриття провадження, зареєстрованою 16 вересня 2019 року (т.1 а.с.241-242); заявою ОСОБА_1   від 27 листопада 2019 року про перенесення  судового засідання, призначеного на 4 грудня 2019 року (т.2 а.с.17); зустрічним позовом відповідача про визнання договору кредиту недійсним, зареєстрованого судом 29 листопада 2019 року (т.2 а.с.18-19); ознайомлення адвокатом , який представляв інтереси ОСОБА_1 ,  15 травня 2020 року з матеріалами справи (т.2 а.с.67); заявою ОСОБА_1 про відкладення судового засідання, призначеного  на 30 вересня 2020 року (т.2 а.с.116). 
 Крім того, слід зазначити, що  Київського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року  було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 31 серпня 2016 року, та стягнуто з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф в сумі 5763 грн.(захід процесуального примусу) (т.2 а.с. 3-7). Штраф відповідачем був сплачений, що підтверджується  постановою старшого державного виконавця Шевченківського РВДС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) від 27 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження (.т.2 а.с.104).
Отже, зважаючи на зазначені обставини, наявні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливостей подання доказів в суді першої інстанції, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості,в тому числі і заяви про застосування позовної давності, а відтак відсутні підстави для вирішення апеляційним судом  заяви відповідача про застосування позовної давності. Сам по собі факт  відсутності належного повідомлення відповідача про день, час і місце засідання суду, призначеного на 30 березня 2021 року, в якому було ухвалене оскаржуване рішення,  не дає підстав вважати, що  апелянт не мав можливості подати суду заяву про застосування позовної давності.
Що стосується доводів апеляційної скарги щодо припинення поруки ОСОБА_2   на підставі ч. 4 ст.559 ЦК України, то в цій частині колегія суддів доводи відхиляє, оскільки ОСОБА_2 рішення суду щодо себе не оскаржує, відповідно в цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Інших доводів по суті спору апеляційна скарга ОСОБА_1 не має.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.  259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Кручанюк Наталією Леонідівною,  задовольнити частково.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва  від  30 березня 2021  року  в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 026/699431-KR від 11 серпня 2008 року в сумі 25780,69 доларів США  та в частині судових витрат по сплаті судового збору в сумі 5068,54 грн. скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Стягнути  з ОСОБА_1 , як солідарного боржника з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 026/699431-KR від 11 серпня 2008 року в сумі 25780,69 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі  5068,54 грн..
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повна постанова складена 6 січня 2023 року.

 
Суддя-доповідач:                                                                     О.І. Шкоріна 

Судді:                                                                                        Л.Д. Поливач

                                                                                                  А.М. Стрижеус