ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року 
м. Київ
справа №420/15341/21
адміністративне провадження № К/990/31609/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року (суддя-доповідач Стас Л.В., судді          Турецька І.О., Шевчук О.А.), 
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору 
1. У серпні 2021 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (далі - Спеціалізована прокуратура) про визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №708 «Про особливості оплати праці працівників, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, працівників, які залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також працівників державних і комунальних установ, закладів, організацій, які фінансуються з бюджету і розміщені в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №708) під час нарахування і виплати йому заробітної плати за період з 11.09.2020 по 01.06.2021, зобов`язання здійснити перерахунок його заробітної плати із застосуванням положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №708 щодо її підвищення на 50% та виплатити недоотриману заробітну плату за вказаний період роботи в сумі 222903,10 грн.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 11.09.2020 по 01.06.2021, обіймаючи посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури, він був залучений до складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з метою виконання службових (бойових) завдань. Однак відповідач протиправно не виплатив йому заробітну плату за казаний період у підвищеному на 50% розмірі, що передбачено пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №708. За підрахунком позивача, сума недоплаченої йому заробітної плати склала 222903,10 грн.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури щодо неврахування положень постанови Кабінету Міністрів України №708; зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 із застосуванням положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №708 щодо її підвищення на 50% та виплатити недоотриману заробітну плату за період роботи з 11.09.2020 по 01.06.2021. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що заробітна плата позивача як працівника бюджетної установи (Спеціалізованої прокуратури) підлягає підвищенню на 50% відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №708 за період залучення його до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та фактичного перебування в районах проведення такої операції.
5. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
6. Протилежне рішення по суті позовних вимог суд апеляційної інстанції мотивував тим, що постанова Кабінету Міністрів України №708 поширюється виключно на працівників бюджетної сфери, тоді як заробітна плата прокурорів регулюється спеціальним законодавством, яке враховує особливі умови проходження ними служби. До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду щодо застосування положень постанови Кабінету Міністрів України №708, викладеної в постанові від 23 червня 2022 року у справі №460/6/21.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
7. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати прийняту ним постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
8. За доводами позивача, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про непоширення постанови Кабінету Міністрів України №708 на прокурорів Спеціалізованої прокуратури, адже в силу частини другої статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора може складатися з інших виплат, передбачених законодавством, в тому числі постановами Кабінету Міністрів України. На думку позивача, положення постанови Кабінету Міністрів України №708 є загальними для всіх працівників бюджетних установ, тому підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, враховуючи також те, що з 10.09.2020 він утратив статус військового прокурора та право на отримання винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських». Вважає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні безпідставно застосував висновки Верховного Суду у справі №460/6/21, спір в якій виник з приводу грошового забезпечення працівників податкової міліції, тобто стосувався правовідносин, які не є релевантними до спірних правовідносин у справі, що розглядається.
9. Відповідачем не подано відзиву на касаційну скаргу.
10. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів виходить з такого.
IV. Установлені судами фактичні обставини справи
11. З 2004 року ОСОБА_1 проходить службу в органах прокуратури.
12. У період з 11.09.2020 по 01.06.2021 позивач обіймав посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури.
13. З 21.09.2020 по 31.03.2021 позивач виконував обов`язки за вакантною посадою начальника управління організації процесуального керівництва, нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності Спеціалізованої прокуратури.
14. На підставі наказів начальника Генеральною штабу Збройних Сил України від 10.11.2020 №149/ДСК та Командувача об`єднаних сил від 26.11.2020 №301/дск (по стройовій частині) прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури ОСОБА_1 з 11.09.2020 залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
15. 26.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати і виплатити йому заробітну плату за період з 11.09.2020 по 01.06.2021 з урахуванням її підвищення на 50% відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №708.
16. Листом від 10.08.2021 №14/268вих-21 Спеціалізована прокуратура відповіла ОСОБА_1 про відсутність підстав для нарахування і виплати йому за вказаний період 50-відстоткового підвищення заробітної плати, оскільки сфера дії постанови Кабінету Міністрів України №708 не поширюється на працівників органів прокуратури.
V. Позиція Верховного Суду
17. За приписами пункту 14 частини першої статті 92, частини другої статті 131-1 Конституції України організація та порядок діяльності прокуратури визначаються виключно законом.
18. Законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, є Закон України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII).
19. Відповідно до статті 1 Закону №1697-VII прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
20. За змістом частин першої і другої статті 7 Закону №1697-VII систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура. У разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури.
21. У силу положень частини п`ятої статті 7 Закону №1697-VII єдність системи прокуратури України, зокрема, забезпечується: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури (пункт 1); єдиним статусом прокурорів (пункт 2); єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів (пункт 3); фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України (пункт 4).
22. Однією із засад, на яких ґрунтується діяльність прокуратури, визначено незалежність прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків (пункт 5 частини першої статті 3 Закону №1697-VII).
23. Згідно з частиною першою статті 16 Закону №1697-VII незалежність прокурора забезпечується, зокрема, забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора (пункт 3); установленим законом порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності прокуратури (пункт 4); належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора (пункт 5).
24. У частині першій статті 81 Закону №1697-VII встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. 
25. Відповідно до частини другої статті 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.
26. Розміри посадових окладів, надбавки за вислугу років та премій, що виплачуються прокурорам, визначені у частинах другій-сьомій статті 81 Закону №1697-VII.
27. Конституційний Суд України неодноразово висловлював юридичні позиції, за якими метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури; питання пенсійного забезпечення прокурорів має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом (абзаци шостий, восьмий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019).
28. У Рішенні від 26 березня 2020 року №6-р/2020 Конституційний Суд України наголосив, що заробітна плата прокурорів, як елемент організації та порядку діяльності прокуратури в розумінні статті 131-1 Конституції України, визначається виключно законом (абзац одинадцятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення).
29. З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість визначення заробітної плати прокурора постановами Кабінету Міністрів України, що суперечить передбаченому положеннями статті 81 Закону №1697-VII нормативному регулюванню цього питання.
30. У свою чергу постанова Кабінету Міністрів України №708 установлює механізм підвищення заробітної плати працівникам бюджетних установ, які беруть участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах її проведення або залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, за фактичний час перебування в районах проведення такої операції (здійснення таких заходів).
31. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був залучений до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях як прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Спеціалізованої прокуратури, яка згідно з наказом Генерального прокурора від 05.02.2020 №66 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)» забезпечує реалізацію функцій прокуратури відповідно до компетенції на території Донецької, Луганської та Харківської областей.
32. Отже, позивач у складі силових структур був залучений для здійснення відповідних заходів у Донецькій та Луганській областях у силу покладених на нього службових обов`язків.
33. За таких обставин та враховуючи єдиний статус прокурорів в Україні незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова Кабінету Міністрів України №708 не поширюється на позивача, оскільки його заробітна плата є предметом спеціального нормативного регулювання, а саме - Закону №1697-VII.
34. Такий висновок суду апеляційної інстанції є співзвучним із загальними висновками Верховного Суду у справі №460/6/21 щодо можливості застосування постанови Кабінету Міністрів України №708 у випадку спеціального нормативно-правого регулювання оплати праці окремої категорії працівників (осіб рядового та начальницького складу податкової міліції), що спростовує доводи позивача про відсутність підстав для врахування цих висновків апеляційним судом.
35. Порушене у касаційній скарзі питання щодо втрати позивачем права на отримання певних виплат як військовослужбовцем не пов`язане з предметом цього спору.
36. Таким чином, суд апеляційної інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятого ним рішення.
37. З огляду на результат касаційного розгляду справи розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.
Суддя-доповідач                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                     О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська