КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа № 761/30767/20	 	
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2018/2023	 	
Головуючий у суді першої інстанції:  Савицький О.А.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.	 	
31 січня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді - Семенюк Т.А
Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,
при секретарі - Максюк І.Г.,
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах       ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, -
В С ТА Н О В И В:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з даним позовом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_6 залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме 1/12 частка квартири АДРЕСА_1 та 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 , які належали останньому. 
За своє життя батько позивача ОСОБА_6 заповіту не залишив. Іншими спадкоємцями за законом крім позивача у ОСОБА_6 є його мати ОСОБА_4 та син ОСОБА_3 . З метою прийняття спадщини позивач звернувся у встановленому законом порядку до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а потім із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. 
Разом з тим, оскільки постановами державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві ОСОБА_6 , тому позивач звернулась до суду з даним позовом.
У зв`язку із викладеним просила визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 та 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після його батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах  ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що  ОСОБА_3 позбавлений можливості здійснити оформлення спадщини, оскільки для отримання у державного нотаріуса відповідного свідоцтва необхідні оригінали правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві, які у нього відсутні.
Вважає, що не правильним висновок суду першої інстанції про те, що відмова у вчиненні нотаріальної дії не свідчить про наявність об`єктивних перешкод в оформленні спадщини, оскільки  надання нотаріусом Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії свідчить про те, що нотаріусом попередньо здійснено усі необхідні можливості для забезпечення вчинення такої нотаріальної дії - роз`яснено права особі, яка звернулась; витребувано необхідні документи та перевірено їх відповідність вимогам закону тощо.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який є батьком позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та копією свідоцтва про народження серії  НОМЕР_2 .
Тобто, 26.12.2018 рокуза адресою:    АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_6 , внаслідок його смерті відкрилась спадщина. При цьому, за вказаною адресою разом зі спадкодавцем до моменту його смерті проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Києва від 24.01.2019 року.
З інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.08.2019 року вбачається, що 3/4 частки квартири   АДРЕСА_1 належить на праві власності у рівних частках ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.12.1997 року АТ «Веркон».
Відповідно до довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.03.2019 року, квартира    АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.10.1997 року Першою Київською державною нотаріальною конторою.
Враховуючи, що ОСОБА_6 за своє життя заповіту не залишив, а тому, згідно з положеннями ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Таким чином, ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_6 , з метою прийняття спадщини звернувся у встановленому законом порядку до держаного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 24.01.2019 року було заведено спадкову справу № 1/2019, що підтверджується копією матеріалів вказаної спадкової справи та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 24.01.2019 року.
Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся у встановленому законом порядку до держаного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частку квартири  АДРЕСА_1 та 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , які належали померлому ОСОБА_6 .
Однак, постановами державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори від 26.06.2020 року ОСОБА_3 з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві ОСОБА_6 , було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно, як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 .
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що ним вживались заходи спрямовані на отримання чи відновлення необхідних оригіналів правовстановлюючих документів, а отже відповідно й не підтверджено наявності у нього об`єктивних перешкод, що не дозоляють здійснити оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Колегія суддів не погоджується з висновкамисуду першої інстанції, з огляду на наступне.
Статтею  1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).
Згідно зі ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи відкривається її спадщина, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно із частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.
В судовому засіданні з`ясовано, що  ОСОБА_3  було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_6 , оскільки нотаріусу не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності  спадкодавця на спірні квартири.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, в спадковій справі № 1/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , міститься Свідоцтво про право власності на житло від 30 грудня 1997 року, відповідно до якого квартира  АДРЕСА_1 належить на праві власності у рівних частках ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17 квітня 1997 року, за яким квартира   АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с.179, 178).
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 квітня 2018 року, ОСОБА_4 успадкувала після смертті ОСОБА_8 частину квартири АДРЕСА_1 .
За таких обставин, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_6 на момент смерті належало на праві власності частина квартири АДРЕСА_1 та квартира  АДРЕСА_2 .
Оскільки крім ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 також є ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , сторони спадковують майно, яке належало померлому ОСОБА_6 в рівних частках.
Враховуючи, що    ОСОБА_3   нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частину квартири  АДРЕСА_1 та 1/3 частини квартири  АДРЕСА_2 , колегія суддів вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_3   право власності на 1/12 частину квартири  АДРЕСА_1 та 1/3частину квартири  АДРЕСА_2   в порядку спадкування за законом після померлого батька ОСОБА_6 .
Колегія суддів вважає, що таке судове рішення призведе до справедливого по своїй суті вирішення спору між сторонами у справі, ефективного захисту прав позивача при дотриманні інтересів відповідачів, ґрунтується на вищенаведених нормах закону з врахуванням таких загальних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність, що відповідає принципу верховенства права, який, як зазначається в частині першій статті 8 Конституції України, визнається і діє в Україні, і яким, відповідно до частини першої   статті 129 Конституції України, судді керуються  здійснюючи правосуддя.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року - скасувати, прийняти нову постанову.
Позов  ОСОБА_9 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3   у порядку спадкування за законом після смерті його батька  ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 52,6 кв.м. та 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 45,6 кв.м.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ) сплачений судовий збір по 3153,45 грн.
Стягнути з (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір в розмірі по 3299,80 грн. з кожного.
Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлений 10 лютого 2023 року.

Головуючий 

Судді