ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 березня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/4089/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,        
розглянувши в м. Дніпрі в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Запорізької митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року , (суддя суду першої інстанції Духневич О.С.) прийняте в м. Запоріжжі в порядку письмового провадження, в адміністративній справі №280/4089/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» до Запорізької митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товару,-
ВСТАНОВИВ:
13.07.2022 року товариство з обмеженою відповідальністю “Альбакор” звернулось до суду із позовом, в якому просило:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2022/000017/2 від 19.01.2022 відповідача; 
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2022/000045 від 19.01.2022 відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач  зазначає, що оскаржуване рішення щодо коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації прийняті відповідачем неправомірно. Стверджує, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів стало неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів, у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та неточності, однак звертає увагу суду на те, що митним органом не зазначено, які ж саме відмінності про митну вартість товару залишилися неповними та недостовірними, адже на кожний пункт запиту додаткових документів відповідні документи були надані. Більш того, вважає, що ним були надані усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним (першим) методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції, а посадові особи відповідача не обґрунтували того, що документи, подані ним для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумніви у достовірності наданої інформації. З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2022/000017/2 від 19.01.2022, винесене Запорізькою митницею. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2022/000045 від 19.01.2022, винесену Запорізькою митницею. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю    “Альбакор” 4962,00 грн. (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові. 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що під час подання електронної митної декларації для підтвердження митної вартості товарів декларантом не було надано належних та у повному обсязі документів на виконання вимог Митного кодексу України. Надані документи не містили усіх відомостей для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів. Зауважує, що зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. Зазначає, що декларантом після надання додаткових документів наявні розбіжності не скасовані, що стало підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ТОВ “Альбакор” зареєстровано юридичною особою 02.06.2010, Номер запису: 11031020000027346. Видами діяльності підприємства є: 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с.41-45).
04.07.2019 між позивачем, як “покупцем”    та Barry Group Inc., що є юридичною особою за законодавством Канади, як “продавцем” укладено контракт № 23А/2019В, предметом якого є продаж замороженої або охолодженої риби різних видів та морепродуктів (а.с. 12-16).
На підставі даного контракту позивачем на митну територію України був ввезений вантаж – морожена мойва ціла 25-35 шт/кг (а.с. 9-11).
Згідно інвойсу постачальника від 05.11.2021 № 00144097 товар постачався за ціною 0,90 доларів США за кг на умовах CIF Чорноморськ, Україна (а.с. 19).
Для здійснення митного оформлення товару позивачем 14.01.2022 було подано митну декларацію по формі МД-2 (реєстраційний номер митниці 112080/2022/000538) довідковий № 21711 (згідно графи 7 МД), відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у розмірі 616348,32 грн., тобто за ціною зазначеною в інвойсі постачальника (22221,00 доларів США курс 27,7372) (а.с. 10-11).
Визначення митної вартості товару здійснено позивачем за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена позивачем митна вартість згідно частини 10 статті 58 Митного кодексу України включає вартість товару згідно рахунків – 616348,32 грн., інших витрат, які підлягають включенню в митну вартість товару, у позивача не було.
Відповідно до частини 2 статті 53 МК України разом з митною декларацією позивачем був наданий пакет необхідних документів та додаткових документів:
- контракт № 23А/2019В від 04.07.2019 з додатковою угодою від 17.10.2021 (а.с. 12-18, 81-85, 94);
- інвойс від 05.11.2021 № 00144097 (а.с. 19, 75);
- проформа-інвойс від 18.10.2021 № 87701 (а.с. 20, 74);
- платіжні доручення № 2792147 від 27.09.2021, № 29122151 від 29.12.2021 (а.с. 21-22, 78-79);
- коносамент № MEDUMC721377 (а.с. 23-24, 76);
- сертифікат страхування № 1648492000226 (а.с. 25-26, 80);
- сертифікат якості № 00144097 від 02.11.2021 (а.с. 27, 74);
- ветеринарний сертифікат № NL2120451139 (а.с. 28-29, 77);
- сертифікат походження № 21.11.Н9 від 14.11.2021 (а.с. 30, 78);
- експортна декларація постачальника від 14.12.2021 (а.с. 31-32, 88-89).
Судом встановлено, що під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом у митного органу виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості а саме:
1) у проформі інвойсі від 18.10.2021 № 87701 виробником товару зазначено “ 1068, 1070, 0105, 1123, 0047, 0151 Канада”, але у інвойсі від 05.11.2021 № 00144097 та митної декларації виробником є “Reg. No.1068, Barry Group Inc., Canada”;
2) у пункті 1.5.9 зовнішньо-економічного договору (контракті) від 04.07.2019 № 23А/2019В серед переліку товаросупровідних документів зазначено такі документи як пакувальний лист, прайс-лист, калькуляція, але вищезазначені документи до митного оформлення не надавалися;
3) до оформлення надано лист відправника про здійснення передплати за товар у розмірі 30768,75$ за проформою-інвойсом № 87700 від 16.09.2021 (у якому ціну товару “Морожена мойва ціла”, 25-35 шт/кг (Mallotus villosus) – 1,15$/кг). У пункті 1.2 контракту від 04.07.2019 № 23А/2019В зазначено, що ціна, вартості кожної партії товару, строки проведення розрахунків вказуються в інвойсах на кожну партію товарів. В інвойсі від 05.11.2021 № 00144097 на партію товарів, що подано до оформлення зазначено, що оплата товару здійснюється покупцем згідно проформи-інвойс № 87701 від 18.10.2021. Також зазначено, що покупець сплачує 10% передплати перед відвантаженням партії товару, що визначається інвойсом, баланс перед прибуттям контейнеру в порт призначення. Але в інвойсі від 05.11.2021 № 00144097 відсутнє посилання на проформу-інвойс № 87700 від 16.09.2021. Також сума передплати менше ніж 10%;
4) у платіжному дорученні від 29.12.2021 № 29122151 є посилання на інвойс від 05.11.2021 № 00144097, але відсутнє посилання на проформу-інвойс № 87701 від 18.10.2021, хоч є посилання на проформу-інвойс № 87700 від 16.09.2021, у якому ціна товару “Морожена мойва ціла”, 25-35 шт/кг (Mallotus villosus) – 1,15$/кг;
5) загальна вартість товару, що зазначена у митної декларації країни відправлення від 14.12.2021 № ВС2921202112091312931 (17238$) не відповідає вартості товару, що надано до оформлення (а.с.33-34, 71).
14.01.2022    декларанту надійшло повідомлення від митниці, в якому зазначено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також зазначено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними вартості товару (а.с. 33-34). 
На виконання вищевказаного повідомлення позивач 19.01.2022 надав відповідачу наявні додаткові документи, а саме:
- прайс-лист від 15.10.2021 (а.с.36);
- розрахунок ціни – калькуляція від 05.11.2021 (а.с. 37);
- лист від Barry Group Inc. від 14.01.2022 (а.с. 38);
- висновок про вартість характеристики товару – Цінова експертиза від Запорізької Торгово-Промислової Палати № ОИ-727 від 30.12.2021 (а.с. 39);
- пакувальний лист від 09.11.2021 (а.с.40);
- лист-пояснення № 06/02-13 від 18.01.2022 (а.с.35);
- додаткове узгодження б/н від 17.10.2021 (а.с.17-18).
У зв`язку з тим, що наданих документів недостатньо для підтвердження митної вартості товару 19.01.2022 відповідач, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2022/000017/2. На цій підставі відповідач використав наявну у нього інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей з розрахунку 1,50 доларів США за 1 кілограм товару (а.с.7).
На підставі даного рішення відповідач оформив Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2022/000045 від 19.01.2022 (а.с.8).
Не погодившись з правомірністю прийняття рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в митному оформленні позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.
Суд першої інстанції вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що  виявлені розбіжності в поданих до митного оформлення документах не стосувались виключно митної вартості товару. Натомість, декларантом шляхом подання додаткових документів було усунуто відповідні розбіжності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).
Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
Відповідач зазначив,  що однією із підстав для витребування додаткових документів слугувало те, що у проформі інвойсі від 18.10.2021 № 87701 виробником товару зазначено “ 1068, 1070, 0105, 1123, 0047, 0151 Канада”, але у інвойсі від 05.11.2021 № 00144097 та митної декларації виробником є “Reg. No.1068, Barry Group Inc., Canada”, на що суд вважає за належне зазначити наступне.
Наявна в матеріалах справи проформа-інвойс від 18.10.2021 № 87701 підтверджує факт попередніх домовленостей між позивачем та Barry Group Inc., та відповідно до якої виробник перелічив усі власні потужності з виробництва, а саме Reg. No. 1068, 1070, 0105, 1123, 0047, 0151 Canada/Канада.
При цьому, пунктом 1.2 контракту № 23А/2019В від 04.07.2019 передбачено, що умови поставки кожної партії товару, найменування товару, кількість, ціна, вартість кожної партії товару, строки проведення розрахунків, строки відвантаження чи доставки товару, відправник та інші суттєві умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів, та після узгодження вказуються в інвойсах на кожну партію товару, у зв`язку із чим наданий позивачем інвойс від 05.11.2021 № 00144097 містить інформацію щодо конкретного виробника партії товару, який підлягав митному оформленню у відповідності до поданої позивачем митної декларації (а.с. 10-18, 19-20).
Більше того, виробник “Reg. No.1068, Barry Group Inc., Canada/Канада”, який зазначений в інвойсі від 05.11.2021 № 00144097 також є і в проформі-інвойсі від 18.10.2021 № 87701, тож розбіжність відсутня.
Стосовно доводів відповідача про те, що до оформлення надано лист відправника про здійснення передплати за товар у розмірі 30768,75$ за проформою-інвойсом № 87700 від 16.09.2021, але в інвойсі від 05.11.2021 № 00144097 відсутнє посилання на проформу-інвойс № 87700 від 16.09.2021 та сума передплати менше ніж 10% суд звертає увагу на те, що між позивачем та Barry Group Inc. 17.10.2021 укладено додаткову угоду до контракту № 23А/2019В від 04.07.2019 пунктом 1 якого передбачено, що у зв`язку із зміною ситуації на світових ринках морепродуктів, а саме із перенасиченістю ринку мойвою, яке призвело до її різкого і значного здешевлення, сторони домовились, що ціну на морожену мойву цілу 25-35 шт/кг згідно з проформою № 87700 від 16.09.2021 буде зменшено з 1,15 USD/kg до 0,9 USD/kg, тому продавцем буде видано нову проформу-інвойс № 87701 з ціною 0,9 USD/kg. З 18.10.2021 усі передплати, зроблені покупцем за проформою № 87700 від 16.09.2021 за продукцію, яка не була відвантажена до 18.10.2021, будуть зараховані продавцем як передплата за продукцію згідно з проформою-інвойс № 87701 від 18.10.2021 (а.с. 17, 35).
З огляду на викладене, суд першої інстанцыъ дійшов правильного висновку, що у зв`язку із складенням продавцем нової проформи-інвойс № 87701 від 18.10.2021 за зменшеною ціною товару, проформа-інвойс № 87700 від 16.09.2021 втратила чинність, у зв`язку із чим позивач не зобов`язаний був зазначати її в інвойсі від 05.11.2021 № 00144097.
Разом з тим, суд правильно не прийняв твердження відповідача про відсутність у платіжному дорученні від 29.12.2021 № 29122151 посилань на проформу-інвойс № 87701 від 18.10.2021, оскільки платіжне доручення є доказом щодо виконання (неналежного, виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору, а не доказом розбіжностей у документах чи неповноти документів, доданих до митної декларації.
Верховний Суд у постанові від 22.10.2020 у справі № 320/2455/19 зазначив, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанції/платіжного доручення та митною вартістю товару немає.
Отже, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, та не можуть у зв`язку з цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Крім того, відповідач дійшов необґрунтованого висновку про розбіжність у документах з огляду на невідповідність загальної вартості товару, що зазначена у митної декларації країни відправлення від 14.12.2021 № ВС2921202112091312931 вартості товару, що надано до оформлення, оскільки митна декларація країни відправлення в розумінні частини 2 статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до частини 6 статті 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених частиною 3 статті 53 МК України. Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Щодо посилань відповідача на те, що відповідно до пункту 1.5.9 зовнішньо-економічного договору (контракту) від 04.07.2019 № 23А/2019В серед переліку товаросупровідних документів зазначено такі документи як пакувальний лист, прайс-лист, калькуляція, але вищезазначені документи до митного оформлення не надавалися суд вважає їх безпідставними, оскільки відповідно до наявних матеріалів справи дані документи надавались позивачем відповідачу.
Більше того, у поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про те, що декларантом 19.01.2022 засобами електронного зв`язку було надіслано до митниці повідомлення з додатковими документами для підтвердження заявленої митної вартості, серед яких зокрема: пакувальний лист від 09.11.2021, прайс-лист від 15.10.2021, калькуляція від 05.11.2021 та долучає дані документи до відзиву (а.с. 90, 91, 93). 
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні законні підстави для винесення картки відмови та рішення про коригування митної вартості товару, адже були відсутні встановлені частинами 1 та 2  статті 58 МК України  обмеження для застосування першого методу та обставини, визначені ст. 53 МК розбіжності в поданих документах щодо вартості товару, а також зазначені в частині 6  статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізької митниці – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.10.2022 року в адміністративній справі №280/4089/22 – залишити без змін.
                    Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук