ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" лютого 2023 р.           Справа№ 925/181/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Копитової  О.С.
суддів:            Остапенка О.М. 
          Отрюха Б.В. 

за участю секретаря судового засідання: Гуньки О.В.
у присутності представників сторін:
від апелянта - Назаренко Є.І. - посвідчення,
від ГУ ДПС у Черкаській області - не з`явилися,
ліквідатор боржника арбітражний керуючий Голінний А.М. - не з`явився, 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року
у справі № 925/181/20 (суддя Хабазня Ю.А.)
за заявою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області
до товариства з обмеженою відповідальністю "Селена"
про банкрутство юридичної особи

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року по справі № 925/181/20 задоволено повністю скаргу боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., від 22.08.2022 року №925/181/20/400. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковтуненко-Пізняк Ганни Ігорівни від 12.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження №68708645.       
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Придніпровський відділ Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі по тексту - апелянт) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року по справі № 925/181/20 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця № 68708645 від 12.08.2022 року. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги повністю.          
Апелянт стверджує, що державним виконавцем повністю проведено дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги та визнання неправомірною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №68708645 від 12.08.2022 року відсутні.       
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 31.10.2022 року апеляційну скаргу Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Копитової О.С., суддів: Сотнікова С.В., Отрюха Б.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2022 року витребувано з господарського суду Черкаської області матеріали оскарження ухвали господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року по справі № 925/181/20 за заявою Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Селена" про банкрутство юридичної особи для розгляду апеляційної скарги Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року у справі № 925/181/20 та відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги  або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року у справі № 925/181/20 до надходження матеріалів справи № 925/181/20 до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року у справі №925/181/20. Розгляд апеляційної скарги Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) призначено на 01.02.2023 року.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 року, у зв`язку з перебуванням судді Сотнікова С.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці,  призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 30.01.2023 року, для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Копитової О.С. суддів: Отрюха Б.В., Остапенка О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2023 року вищевказаною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року у справі № 925/181/20 та призначено до розгляду на 01.02.2023 року.
Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.
В судове засідання 01.02.2023 року з`явився представник апелянта та надав усні пояснення по справі.
Представники інших учасників провадження в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином.
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності їх представників. 
01.02.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.
Згідно зі ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи, боржником в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., подано скаргу від 22.08.2022 року №925/181/20/400 з вимогами визнати рішення старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковтуненко-Пізняк Ганни Ігорівни про закінчення  виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" прийняте у формі постанови від 12.08.2022 року ВП №68708645 - неправомірним та скасувати постанову від 12.08.2022 року ВП № 68708645.
Обґрунтовуючи подану скаргу заявником зазначено, що державним виконавцем не в повному обсязі вчинено всі дії для виконання судового рішення, оскільки у даному випадку повним фактичним виконанням судового рішення вважається передача всіх перелічених у ньому копій документів від 
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Селена» в особі його ліквідатора  арбітражного керуючого Голінного А.М.
Державний виконавець, на думку ліквідатора, помилково  12.08.2022 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №68708645 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» з тих мотивів, що «згідно акта державного виконавця документи, що підлягають передачі були знищені про, що свідчать надані боржником акти знищення документів, що не підлягають зберіганню».
Ліквідатор вважає, що відповідно до п.6 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець перед закінченням виконавчого провадження повинен був встановити на підставі належних та допустимих доказів факт знищення документів боржника.
При цьому, у заяві від 21.01.2022 року №925/181/20/55 про примусове виконання ухвали товариство з обмеженою відповідальністю «Селена» просило при примусовому виконанні ухвали взяти до уваги п.6 мотивувальної частини ухвали суду від 28.07.2021 року, в якій судом викладено висновки щодо порядку зберігання, упорядкування та знищення документів та зазначено норми чинного законодавства, що виконавцем зроблено не було.
Крім того, ліквідатор вважає, що виконавець не перевіряв обставини як погодження архівною установою знищення документації боржника, так і неможливості відновити боржником документацію та подати на виконання судового рішення.
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року по справі № 925/181/20 задоволено повністю скаргу боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., від 22.08.2022 року №925/181/20/400. Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковтуненко-Пізняк Ганни Ігорівни від 12.08.2022 року про закінчення виконавчого провадження №68708645.       
Зазначена ухвала суду і переглядається в апеляційному порядку.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року по справі №925/181/20  - скасуванню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Разом з тим, 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно зі ст. 124 Конституції України  та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до  ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права;
Відповідно до  ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом. 
В п.3 ч.2 ст.12 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.
В ч.1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: (…) аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; (…) вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»         підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (…);
У ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження»   зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (…). За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом;
Відповідно до ч.1, п.3, 14 і 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»    виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;
У п.6 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що   виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;
У абз.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що    виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження»    за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником; у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність; виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником; у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом; у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи та зазначено місцевим судом,  предметом поданої     скарги є оцінка дій     Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинених у межах виконавчого провадження         №68708645.
Примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акта способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних із виконанням.
Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом.
Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження -  стягувача та боржника.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 28.07.2021 року  ухвалою суду задоволено заяву боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М. від 27.05.2021: витребувано від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Селена» у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голіного А.М. належним чином завірені копії наступних документів:  договору оренди приміщення №22 від 01.08.2016 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору поворотної фінансової допомоги від 28.09.2016 №ВФП2809 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору №ВФП2108 від 21.08.2015 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору №17 від 01.06.2015 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами; договору №ВФП3007 від 30.07.2014 з усіма додатками, доповненнями, додатковими угодами, змінами (які мають бути добровільно надані у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали); на отримання зазначених документів уповноважено ліквідатора ТОВ "Селена".
21.01.2022 року за вих.№925/181/20/55 ліквідатор банкрута направив на адресу відділу ДВС заяву з вимогою про відкриття виконавчого провадження за зазначеною ухвалою суду.
17.02.2022 року за №9454 супровідним листом відділ ДВС направив ліквідатору банкрута постанову від 17.02.2022 про відкриття виконавчого провадження №68708645 з примусового виконання вказаного вище судового рішення. 
26.04.2022 року за №9778 відділ ДВС направив на адресу ОСОБА_1 вимогу виконавця про її обов`язок надати на користь ТОВ "Селена" в особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., належним чином завірені копії документів (за їх переліком у виконавчому документі).
25.05.2022 року за вих.№925/181/20/55 ліквідатор банкрута направив на адресу відділу ДВС лист з проханням письмово повідомити ліквідатора про хід примусового виконання ухвали суду від 28.07.2021 у цій справі щодо ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №68708645.
08.06.2022 року старшим державним виконавцем Ковтуненко-Пізняк Г.І. було складено акт державного виконавця згідно з яким: "при виході за адресою АДРЕСА_1 , що визначена місцем виконання рішення згідно виконавчого документа, ОСОБА_1 повідомила, що документи, які підлягають передачі на користь ТОВ "Селена" були знищені. Акт знищення документів боржник зобов`язується надати в електронній формі".
15.06.2022 року за №18939 листом відділ ДВС повідомив боржника у особі ліквідатора банкрута про те, що 17.02.2022 ним була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №68708645; що 26.04.2022 на адресу ОСОБА_1 направлена вимога державного виконавця надати на користь ТОВ "Селена" належним чином завірені копії документів (за переліком): що відповідь від ОСОБА_1 на адресу відділу ДВС не надходила; що 06.05.2022 державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , однак двері державному виконавцю ніхто не відчинив, про що складено акт державного виконавця; що 08.06.2022 державним виконавцем повторно здійснено вихід за зазначеною адресою та встановлено, що документи, які підлягають передачі на користь ТОВ "Селена" у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голіного А.М., були знищені, про що державним виконавцем складено акт, що акти знищення документів, які не підлягають зберіганню, ОСОБА_1 зобов`язалась надати в електронній формі.
12.08.2022 року відділом ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №68708645 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" з тих мотивів, що "згідно акта державного виконавця документи, що підлягають передачі були знищені про що свідчать надані боржником акти знищення документів, що не підлягають зберіганню".
12.08.2022 року за №36247 супровідним листом відділ ДВС направив на адресу суду постанову про закінчення виконавчого провадження №68708645 та оригінал виконавчого документу (ухвалу суду від 28.07.2021 у справі №925/181/20).
Розглядаючи скаргу ліквідатора місцевий суд погодився з його доводами щодо того, що державним виконавцем не вчинено в повному обсязі всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій зазначив, що оскільки у ОСОБА_1 у власності знаходяться оригінали документів, то установлений судом обов`язок надати їх копії є «рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії», а саме, виготовити належні копії документів і передати їх ліквідатору банкрута, - але не рішенням про вилучення в боржника речі і про передачу її стягувачу в натурі. Та дійшов висновку, що  відділ ДВС застосував неналежні норми Закону України "Про виконавче провадження" як для здійснення виконавчого провадження (застосував норми для виконання рішення про стягнення речей, в той час як повинен був застосувати норми для виконання рішення зобов`язального характеру), так і для його закриття.
Також місцевий суд зазначив, що ліквідатором банкрута надано суду докази того, що ОСОБА_1 не було дотримано установленого законом порядку знищення документів, в зв`язку з чим інформація про знищення ОСОБА_1 документів в установленому порядку є недоведеною, тому фактично відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.
Апеляційний суд враховує вказані доводи ліквідатора, однак вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Як убачається з ухвали господарського суду Черкаської області від 28.07.2021 року суд задовольняючи заяву ліквідатора витребував від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Селена» у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голіного А.М. належним чином завірені копії відповідного переліку документів. При цьому жодних інших зобов`язань для фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ухвалою суду не встановлено.
Тобто, як вірно зазначено місцевим судом, оскільки у ОСОБА_1 у власності знаходяться оригінали документів, то установлений судом обов`язок надати їх копії є «рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії», а саме, виготовити належні копії документів і передати їх ліквідатору банкрута.
Однак вчинення таких дій боржником можливо лише в тому випадку, якщо оригінали документів дійсно наявні у боржника.
Державним виконавцем подано до суду апеляційної інстанції заяву ОСОБА_1 від 08.06.2022 року , зареєстровану 13.06.2022 року за № 6009/20-23 подану до Придніпровського ВДВС у місті Черкаси щодо надання завірених копій документів про знищення майна, що перебуває витребуванню згідно ухвали № 925/181/20 від 09.08.2021 року, а також ксерокопії Акту№1 від 04.01.2016 року про знищення документів, що не підлягають зберіганню, Акту №2 від 02.01.2017 року про знищення документів, що не підлягають зберіганню, Акту № 3 від 04.01.2018 року про знищення документів, що не підлягають зберіганню, Акту № 4 від 03.01.2019 року про знищення документів, що не підлягають зберіганню, Акту № 5 від 06.01.2020 року про знищення документів, що не підлягають зберіганню.
Також, подано ксерокопії Актів звірки взаєморозразунків за 2013-2017 роки.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі знищення речі, що має бути передана стягувачу.
З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем, зокрема, 08.06.2022 року здійснено вихід за адресою боржника, у ході якого встановлено факт знищення документів, які підлягають передачі на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Селена» у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голіного А.М., про що державним виконавцем складено акт.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що державним виконавцем проведено дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», тому місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо задоволення скарги.
В даному випадку, колегія суддів, враховує доводи ліквідатора щодо порушення фізичною-особою підприємцем порядку знищення документів, однак, знищення фізичною особою - підприємцем вказаних документів з порушеннями, в будь-якому випадку, не надає реальної можливості виконати судове рішення та витребувати у боржника відсутні в нього документи.
При цьому апеляційний суд зважає і на той факт, що ліквідатор в 2021 році наполягає на передачі йому документів за 2015-2017 роки.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України         визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами  ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За вказаних обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга  Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року - скасуванню.
Керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Придніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року у справі № 925/181/20 - задовольнити.
2. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.09.2022 року у справі № 925/181/20  скасувати. 
В задоволенні скарги відмовити.
3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.
4. Справу повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядки та строки встановлені ст. ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.02.2023 року

Головуючий суддя                                                            О.С. Копитова 

Судді                                                                                О.М. Остапенко

                                                                                Б.В. Отрюх