ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року	                        Львів	Справа № 380/1559/21 пров. № А/857/10377/22 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року (суддя Мричко Н.І., ухвалене в м. Львові о 10:11, повний текст складено 31.01.2022) у справі № 380/1559/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-  
                                                         ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягають у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 10.04.2020 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, його оскаржив позивач-   ОСОБА_1 подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду , та з викладених у ній підстав, з покликанням на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, на  порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі № 380/1559/21 скасовано та ухвалено нове яким позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягають у відмові в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 10.04.2020 року.
Позивачем- ОСОБА_1 подано заяву про розподіл судових витрат.
Просить постановити рішення про розподіл судових витрат і стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, судові витрати в сумі 11500 грн. - витрати на правничу допомогу , 67 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору оплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції, і 1362 грн. - судовий збір оплачений при поданні апеляційної скарги.
Відповідач в запереченні на заяву про розподіл судових витрат вважає, що розмір таких вимог завищеним.
В судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав, просив таку задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача вимоги заяви заперечив, просив в задоволенні заяви відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача та сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.
Частина 1   ст. 132 КАС України   передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно п. 1 ч. 3   ст. 132 КАС України   встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому   статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктами 4, 6 ч. 1   ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”   визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, відповідно до ч. 1, 2   ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Зокрема, згідно ч. 3   ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5   ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6   ст. 134 КАС України).
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього   Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 7   ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Як зазначалось вище, заявник просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 11500 грн.
Як слідує з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи надано договір про надання правової допомоги від 20.04.2020, детальний опис робіт (послуг) виконаних адвокатом.  
Так відповідно до детального опис робіт (послуг) виконаних адвокатом позивачу були надані наступні послуги правничої допомоги: консультація, вивчення наданих документів (1 година) 1000 грн.; дослідження правових позицій Верховного Суду із спірних правовідносин (1 година) 1000 грн.; підготовка позову (2 години) 2000 грн.; участь в судовому засіданні першої інстанції (1 раз) 1000 грн.; вивчення рішення суду першої інстанції (30 хв.) 500 грн.; підготовка апеляційної скарги (2 год.) 2000 грн.; участь в судових засіданнях апеляційного суду (4) 4000 грн. Розмір винагороди адвоката по справі всього становить 11500 грн.
Разом з тим на переконання суду розрахунок правничої допомоги дещо завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є справою незначної складності.
Відповідно до   ст.17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”   суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі “East/West Alliance Limited” проти України” Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі “Ботацці проти Італії” (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).
У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).
Як відзначено у п.95 рішення у справі “Баришевський проти України” (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі “Двойних проти України” (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі “Меріт проти України” (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Враховуючи зазначені обставини справи та перелік наданих адвокатом для позивача послуг, враховуючи незначну складність справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в сумі 7500 грн., що відповідає складності справи та обсягу наданих позивачу послуг.
Враховуючи наведене колегія суддів прийшла до переконання про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань  в користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції 7500 гривень. 
Щодо стягнення витрат по сплаті судового збору то слід зазначити таке.
Згідно з ч.ч. 1, 6  ст. 139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з п.п. 1 - 3 ч. 9  ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції вказує на положення ч. 6 ст. 7 КАС України, якими встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).
Позивач у своїй заяві про розподіл судових витрат просить стягнути 67 грн. 20 коп. судового збору оплаченого при поданні позову в суді першої інстанції (підтверджується матеріалами справи а.с.45), та 1362 грн. - судовий збір оплачений при поданні апеляційної скарги в апеляційному суді (підтверджується матеріалами справи а.с.194).
Враховуючи наведене та оскільки Восьмим апеляційним адміністративним судом прийнято постанову про задоволення позову, колегія суддів прийшла до переконання про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 також понесені витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 1429,20 грн.
Керуючись статтями   132,   134,   139,   143,   252,   321,   325,   328 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:
Заяву   ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі  1429 (одна тисяча чотириста двадцять дев`ять) гривень 20 копійок.
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	

Повний текст додаткової постанови складено 06.02.2023