УХВАЛА
 
09 січня 2023 року
м. Київ
 
справа № 522/1515/16-ц
провадження № 61-12752ск22
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Носовою Вікторією Іванівною, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від                   23 квітня 2018 року та на постанову Одеського апеляційного суду від                             03 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,
 
ВСТАНОВИВ :
 
19 грудня 2022 року адвокат Носова В. І. через Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
 
Ураховуючи положення абзацу другого частини першої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження ОСОБА_1 та її представник не пропустили, оскільки повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції складений 17 листопада 2022 року, а останній день на подання касаційної скарги припадає на 17 грудня 2022 року (субота).
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), проте посилання не містить зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи, що не є підставою для відкриття касаційного провадження.
За таких обставин касаційна скарга в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України, відповідно до якого касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року в справі № 6-48цс15 та постановах Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі № 177/1659/17, від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, від                      18 квітня 2018 року в справі № 136/1857/16-ц; справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та її представника, які належним чином не повідомлені про дату та час судового засідання; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд не дослідив зібрані в справі докази; суд необґрунтовано відхилив клопотання щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
З огляду на викладене касаційна скарга в частині посилання на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України подана на зазначені судові рішення з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України щодо її форми та змісту, а також Закону України «Про судовий збір».
 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
До касаційної скарги додане клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
До касаційної скарги не додано будь-які докази на підтвердження необхідність зупинення дії оскарженого судового рішення, а тому підстав для його задоволення немає.
 
Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Носовою Вікторією Іванівною, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від                   23 квітня 2018 року та на постанову Одеського апеляційного суду від                             03 листопада 2022 року в частині посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України повернути особі, яка її подала.
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Носовою Вікторією Іванівною, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2018 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року.
 
Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси справу № 522/1515/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним.
 
У задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                        І. О. Дундар
 
                                                                                                                        М. М. Русинчук