П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/12899/21	

 	                            Головуючий в 1 інстанції: Бойко О. Я.                                      Місце ухвалення рішення: м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                          головуючого  –   Лук`янчук О.В.
                          суддів             –    Турецької І. О.
–    Шеметенко Л. П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Малого підприємства "Волна" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року по справі за позовом Малого підприємства "Волна" до Міністерства юстиції України, треті особи, Державний реєстратор Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагар Геннадій Йосипович, Державне підприємство Національні інформаційні системи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Літо-Варе» про визнання протиправним та скасування наказу, - 

В С Т А Н О В И Л А :
МП "Волна" звернулося до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи, Державний реєстратор Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагар Геннадій Йосипович, Державне підприємство Національні інформаційні системи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Літо-Варе», в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2483/5 від 13.07.2021 “Про задоволення скарги” від 27.05.2021 №43-Р, зареєстрованої в Міністерстві  юстиції України 01.06.2021 №20430-33-21.  
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що розгляд скарги, за результатами якого  відповідач скасував рішення державного реєстратора про державну реєстрацію майна позивача, відбувся з порушенням процедури розгляду скарг у сфері державної реєстрації.
Зокрема, відповідач протиправно  не направив позивачу копію скарги та додатки до неї, не запросив його на розгляд, чим позбавив позивача права надати відповідні пояснення та спростувати доводи скаржника.
Крім того,  позивач зазначає, що  відповідач  не мав права розглядати скаргу, оскільки на  момент розгляду існував судовий спір щодо нерухомого майна у зв`язку з відкриттям кримінальних проваджень. Так само на момент прийняття спірного рішення стосовно об`єкту нерухомого майна  відбулася державна реєстрація права власності на вказане майно за іншою особою, що є підставою для відмови у задоволенні скарги. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, МП "Волна" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити.
В своїй скарзі апелянт, з посиланням на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 22.07.2021 року у справі № 640/3624/20, зазначає, що враховуючи суб`єктний склад правовідносин, цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду, а розглядати одну й ту саму справу в судах різної юрисдикції неможливо, а тому вказує про необхідність закриття провадження у справі.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 30.12.2020 державний реєстратор  Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області  Брагар Г.Й.  рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №56031597 та № 56028415 вніс записи до Державного реєстру речових прав про право власності  №№40007286, 40010400 за МП “Волна” щодо об`єктів нерухомого майна: - приміщення спального корпусу, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 576, 4 кв. м, розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Кишинівська, 2з (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 55 км., 1 "Б"), на території бази відпочинку “Волна”; - приміщення їдальні, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 555,5 кв. м., розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблево, вул. Кишинівська, 2и (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада, автодорога Одеса- Мелітополь-Новоазовськ, 55 км., 1), на території бази відпочинку “Волна”.
При проведенні державної реєстрації прав власності підставою для державної реєстрації зазначені технічні паспорти Комунального підприємства “Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації. 
Під час проведення державної реєстрації був відсутній документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. 
На підставі свідоцтва про право власності  на нерухоме майно від 05.11.2008  та відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.05.2020 тотожні об`єкти нерухомого майна належать на праві власності ТОВ “Літо-Варе”.
01.06.2021 до відповідача надійшла скарга від Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо-Варе” на рішення №56031597 та № 56028415  прийняті державним реєстратором Брагарем  Г.Й. щодо зазначених вище об`єктів нерухомості. 
У скарзі скаржник посилався на незаконне прийняття рішень державним реєстратором, оскільки до заяв про державну реєстрацію  права власності не доданий документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
13 липня 2021 р. відповідач  розглянув скаргу та задовольнив її в повному обсязі. 
Так, за результатами розгляду він видав наказ № 2483/5 “Про задоволення скарги”, яким відповідно до частини третьої статті 26, підпунктів “а”, “г”, пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо-Варе” від 27.05.2021 № 43-Р задовольнив в повному обсязі, а саме: 1.Скасував рішення від 30.12.2020 №№ 56031597, 56028415, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагарем Геннадієм Йосиповичем. 2.Анулював доступ державному реєстратору Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 3.Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдрству. 4.Виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство “Національні інформаційні системи”.
Підстава: висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08.06.2021 за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо-Варе” від 27.05.2021 №43- Р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.06.2021 за № 20430-33- 21.
З 02.06.2021 та на дату  розгляду відповідачем скарги і прийняття спірного рішення  об`єкти нерухомого майна, які є предметом цієї справи,  знаходилися під арештом на період досудового розслідування у кримінальній справі. 
Арешт був  накладений ухвалою Очаківського міськрайонного  суду  Миколаївської області від 02.06.2021 у вигляді встановлення заборони МП “Волна” на відчуження, розпорядження, користування вказаним майном.
Зокрема, з огляду на зміст ухвали слідчого судді Очаківського міськрайонного суду  Миколаївської області  накладений арешт на:
- приміщення спального корпусу, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 576, 4 кв. м, розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Кишинівська, 2з (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 55 км., 1 "Б"), на території бази відпочинку “Волна”;
- приміщення їдальні, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 555,5 кв. м., розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблево, вул. Кишинівська, 2и (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада,, автодорога Одеса - Мелітополь-Новоазовськ, 55 км., 1), на території бази відпочинку “Волна”.
Вказане нерухоме майно зазначене в ухвалі як об`єкт злочину. Кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою  директора ТОВ “Літо-Варе”. Зокрема заявник скаржився на те, що 19.05.2021  директор  МП “Волна” ОСОБА_2 разом з невідомими особами охоронної фірми  проникли на терторію  баз відпочинку після чого шахрайським шляхом заволоділи  будівлями спального корпусу та їдальні, спричинивши матеріальну шкоду у великих розмірах. 
Не погодившись із зазначеним наказом позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку, спірний наказ, яким скасовано рішення державного реєстратора, прийнято правомірно, оскільки  наявні порушень чинного законодавства у сфері державної реєстрації, а саме Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та Порядку № 1127 з боку  реєстратора. 
При цьому вказав, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частиною першою    статті 2 КАС України    завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до пункту 1 частини першої    статті 19 КАС України    юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з пунктом 7 частини першої    статті 4 КАС України    вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до пункту 2 частини першої    статті 4 КАС України    публічно-правовий спір - спір, у якому: - хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або - хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або - хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність конкретно визначеного майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, а також вимог процесуального закону.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Згідно з частиною першою  статті 15 ЦК України    кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України    кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право майнового або особистого характеру на конкретний об`єкт цивільних правовідносин, яке має існувати на час звернення до суду, а, по-друге, суб`єктний склад такого спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Таким чином, суду необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2020 державний реєстратор Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області  Брагар Г.Й.  рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №56031597 та № 56028415 вніс записи до Державного реєстру речових прав про право власності  №№40007286, 40010400 за МП “Волна” щодо об`єктів нерухомого майна: - приміщення спального корпусу, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 576, 4 кв. м, розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблеве, вул. Кишинівська, 2з (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 55 км., 1 "Б"), на території бази відпочинку “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”; - приміщення їдальні, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 555,5 кв. м., розташований за адресою: Миколаївська область, Березанський район, с. Коблево, вул. Кишинівська, 2и (Одеська область, Комінтернівський район, Сичавська сільська рада, автодорога Одеса- Мелітополь-Новоазовськ, 55 км., 1), на території бази відпочинку “Волна”.
В свою чергу, виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою Малого підприємства “Волна” з наказом Міністерства юстиції України №2483/5 від 13.07.2021 “Про задоволення скарги” від 27.05.2021 №43-Р Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо-Варе” на рішення №56031597 та № 56028415  прийняті державним реєстратором Брагарем  Г.Й. щодо об`єктів нерухомості, а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право власності  за МП “Волна” щодо об`єктів нерухомого майна).
Спірним наказом, відповідно до частини третьої статті 26, підпунктів “а”, “г”, пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Літо-Варе” від 27.05.2021 № 43-Р задовольнив в повному обсязі, а саме: 1.Скасував рішення від 30.12.2020 №№ 56031597, 56028415, прийняті державним реєстратором Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагарем Геннадієм Йосиповичем. 2.Анулював доступ державному реєстратору Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 3.Виконання пункту 2 наказу покладено на Офіс протидії рейдрству. 4.Виконання пункту 3 наказу покладено на Державне підприємство “Національні інформаційні системи”.
З позовної заяви вбачається, що звертаючись до суду з цим позовом позивач посилався на те, що у результаті прийнятого відповідачем спірного наказу були порушені його права.
Колегія суддів зазначає, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебувала справа №826/9341/17, обставини та підстави позову в якій є подібними до справи, що розглядається. Вирішуючи зазначений спір Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року дійшла наступного правового висновку.
Тобто предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно.
Отже, спірні правовідносини у справі, що розглядається, пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.
Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі №813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі №825/642/18, від 29 січня 2019 року у справі №803/1589/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.
В свою чергу, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Колегія суддів зазначає, що у цій справі той факт, що відповідачем є Міністерство юстиції України, не змінює правову природу спірних відносин.
Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, від 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17, від 29 травня 2019 року у справі № 826/9341/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 815/1915/18, від 30 січня 2020 року у справі № 826/5968/17, під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.
У подальшому зазначений підхід до визначення судової юрисдикції у подібних спірних правовідносинах застосований також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24 лютого 2021 року у справі № 823/2166/17, від 28 квітня 2021 року у справі № 826/10530/18, від 22 липня 2021 року у справі № 640/3624/20, від 24 листопада 2021 року у справі № 815/5368/13-a та від 9 лютого 2022 року у справі № 757/34482/19-ц.
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду уповноважена вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не погодитися із запропонованим підходом.
Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо права власності на об`єкти нерухомого майна і можуть впливати на майнові права та інтереси позивача та третьої особи, Суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Цей спір не може бути вирішено у межах розгляду адміністративної справи, оскільки потребує оцінки правомірності не лише оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України на предмет дотримання процедури його прийняття, але й правомірності набуття права власності на об`єкт нерухомого майна та відповідних реєстраційних дій на предмет їх відповідності нормам матеріального права.
За таких обставин, розгляд адміністративної справи окремо щодо лише наказу Міністерства юстиції, яким скасовано реєстраційні дії, може призвести до ситуації, коли реєстраційні записи у Єдиному державному реєстрі не будуть співпадати юридичними фактами, на підставі яких вони вчинені, а отже й не будуть відображати реальний правовий стан. Це може поставити під сумнів офіційність та достовірність відомостей реєстру, а отже підірвати довіру до нього та держави, яка забезпечує ведення реєстру.
Зважаючи на суттєвість цього ризику, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини є неподільними і правова оцінка наказу Міністерства юстиції України на предмет дотримання процедури не може превалювати над оцінкою права власності.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду у справі №640/6855/19 від 05.05.2022 року.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає помилковим розгляд судом першої інстанції цієї справи у порядку адміністративного судочинства.
На підставі пункту 3 частини першої    статті 315 КАС України    суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що оскаржене рішення суду першої інстанції необхідно скасувати і провадження у справі за відповідним позовом закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).
При цьому, колегія суддів зазначає, що закриття провадження в адміністративній справі не являється обмеженням права на доступ до суду, оскільки судом роз`яснено позивачу, що дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Малого підприємства "Волна" задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким провадження у справі за адміністративним позовом Малого підприємства “Волна” до Міністерства юстиції України, треті особи, Державний реєстратор Виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагар Геннадій Йосипович, Державне підприємство “Національні інформаційні системи”, Товариство з обмеженою відповідальністю “Літо-Варе” про визнання протиправним та скасування наказу закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений  14 березня 2023 року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук   

Суддя:                                                                                                                   І. П. Турецька

Суддя:                                                                                                                           Л. П. Шеметенко