ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3007/23 Справа № 641/10658/13-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У жовтні 2013 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що в 08 вересня 2006 року між сторонами було підписано заяву позичальника №DNH4KP76410404 з метою отримання банківських послуг. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 10 липня 2013 року заборгованість за кредитним договором становить 57 424,77 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту – 5 847,40 грн.; - заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом – 18 711 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором – 29 845,21 грн.; - штраф (фіксована частина) – 500 грн.; - штраф (процентна складова) – 2 720,23 грн.. 
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 08 вересня 2006 року за №DNH4KP76410404 у сумі 57 424,77 грн. та судові витрати.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до спірних правовідносин необхідно застосувати строки позовної давності, так як заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2013 року вже було стягнуто кредитну заборгованість та за цим рішенням було видано виконавчий лист, строк пред`явлення якого до виконання було встановлено в один рік, тобто до 28 жовтня 2014 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. 
З вказаним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ “ПриватБанк” на обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на факт укладення між сторонами кредитного договору від 08 вересня 2006 року.
При цьому, на підтвердження укладання вказаного кредиту та виниклої кредитної заборгованості банк надав розрахунок заборгованості за цим договором, з якого вбачається, що позивач жодного разу не здійснив погашення заборгованості, тоді як кредит було надано на 36 місяців, тобто до 08 березня 2009 року, а з позовом Банк звернувся 09 жовтня 2013 року.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).
Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Нормою ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.
Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
В суді апеляційної інстанції, відповідач заявив клопотання про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності.
При цьому, апелянт зазначив, що ним було належним чином направлено на адреси суду та Банку заперечення на позовну заяву, в якому він просив застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності, однак вони відсутні в матеріалах спарви.
Так, дійсно з наданих до апеляційної скарги поштових повідомлень вбачається, що Банк та суд першої інстанції отримали заперечення на позов 15 червня 2022 року та 16 червня 2022 року відповідно.
31 серпня 2022 року на адресу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли пояснення акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на вказані заперечення відповідача.
Тобто, викладене вказує на те, що суд першої інстанції отримавши заперечення на позов, в яких містилась заява відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, не залучив їх до матеріалів справи та залишив без уваги заявлене клопотання.
Встановивши вказані обставини справи, а також встановивши, що кредитний договір було укладено до 08 вересня 2009 року, а з позовом Банк звернувся лише 09 жовтня 2013 року, - колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин загального трирічного строку позовної давності за наявності відповідної заяви відповідача, що в силу вимог ст. 267 ЦК України є правою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку.
При цьому, колегія суддів не може взяти до уваги пояснення позивача щодо безпідставності заявленого клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки доказів того, що відповідач здійснював часткове погашення кредиту матеріали справи не містять.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк”.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1498,90 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                                П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року — скасувати.
В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості — відмовити.
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” на користь   ОСОБА_1 судовий збір в розмірі  1498,90 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко