ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2646/22                                                      Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 березня 2023 року                                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:  

Головуючого суддів                              Файдюка В.В.,
суддів                                                  Мєзєнцева Є.І.,
                                                            Собківа Я.М.
При секретарі                                        Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, витрат та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати параграф 1 п. 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) №62-РС від 21 травня 2022 року щодо звільнення сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову служби» з військової служби у запас (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу));
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) №120 від 21 травня .2022, яким сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області з 21 травня 2022 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5;
- поновити сержанта ОСОБА_1 на попередньо займаній посаді старшого інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області з 22 травня 2022 року та включити у списки особового складу;
- стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу з дня протиправного звільнення і до дня поновлення на службі;
- стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень;
- стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань грошові кошти за відрядження (добові) у розмірі 2400,00 (дві тисячі чотириста) гривень.
Ухвалою суду від 02 серпня 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ( далі - відповідач 2, ІНФОРМАЦІЯ_3).
Позов обґрунтовано тим, що позивач особисто рапорт про своє звільнення з військової служби від 21 травня 2022 року не писав. Не писав він також і рапорт про здачу справ та посади старшого інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21 травня 2022 року. Родичі позивача не писали також заяви про його дострокове звільнення в запас за сімейними обставинами.
Наголошено, що позивач не звільнявся добровільно з військової служби і не надавав згоди на звільнення. Припинення військової служби вчинене без свідомого волевиявлення позивача та всупереч вимогам законодавства, звільнення вчинено виключно з односторонньої ініціативи відповідача.
Крім того, вказано, що позивач за період проходження військової служби на посаді інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області неодноразово відбував у службові відрядження: 29 березня 2022 року, 01 квітня 2022 року, з 29 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, 04 травня 2022 року, 06 травня 2022 року, з 17 травня 2022 року по 18 травня 2022 року, що підтверджується копіями посвідчень про відрядження та витягами з наказів по стройовій частині, але позивачу вказані відрядження не були оплачені.
Сума добових з 01 січня 2022 року за бюджетні кошти по Україні становить 300 грн., позивач за період проходження військової служби знаходився у відрядженнях 8 діб, проте відповідачем не виплачено добових у розмірі 2400 грн.
Також позивач вважає, що незаконним звільненням йому завдано моральної шкоди, у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року даний адміністративний позов задоволено частково.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошові кошти за відрядження (добові) у розмірі 2400 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Приймаючи таке рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що встановленими обставинами справи підтверджують намір позивача звільнитися з військової служби.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене без будь-якого обґрунтованого посилання на законодавчі акти, судову практику, правові позиції вищих судів, не ґрунтується на законі, а тому не може вважатися законним і обґрунтованим. Р рішення суду ґрунтується виключно на показах свідків, які були залучені за клопотанням ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт законного звільнення позивача, в матеріалах справи немає.
Однак, вказані свідки є зацікавленими особами, оскільки всі вони є співробітниками (військовослужбовцями) четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , де проходив військову службу і сам ОСОБА_1 , а також співробітниками (військовослужбовцями) ІНФОРМАЦІЯ_3 та є підлеглими керівництву, яке незаконно звільнило з військової служби позивача.
Крім того, позивач перебуває в явно неприязних відносинах зі свідком ОСОБА_2 (начальником четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6), який з метою дискредитації ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що ніби то він здійснив неправдивий виклик поліції до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 . Між тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року у справі № 708/480/22 визнано незаконною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ГАВ № 137440 від 31 травня 2022 року. Фактично цією постановою суду спростовано покази ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказували у своїх поясненнях про те, що саме ОСОБА_1 зі свого мобільного номера телефону викликав поліцію та визнано відсутність провини ОСОБА_1 .
Апелянтом зазначено, що стороні позивача зовсім не зрозумілим є те, на якій правовій підставі після звільнення військовослужбовця ОСОБА_1 йому було ніби то видано на руки оригінал його рапорту про звільнення для передачі ним в ІНФОРМАЦІЯ_4 . В цьому питанні відсутня будь-яка логіка та логічне пояснення цьому.
ОСОБА_1 , вже не являючись військовослужбовцем після звільнення, не мав жодного доступу до кадрових документів, які мають статус для службового користування і він не мав права та не повинен був передавати будь-які службові документи в ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться в АДРЕСА_1Також позивач зазначає, що на адвокатський запит його представника до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_2 була отримана копія рапорту, ніби то виготовлена ОСОБА_1 , про його звільнення з військової служби. Вказана копія рапорту завірена належним чином і на ній міститься відтиск штампу «Згідно з оригінал», проставлена гербова печатка установи, а також стоїть підпис керівника - начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, виходячи з цього, копія рапорту завірялась на підставі його оригіналу. Саме тому оригінал такого рапорту існував хоч і не виготовлявся і не підписувався позивачем, та був переданий до ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_2. А це, в свою чергу, не узгоджується з актом від 23 травня 2022 року.
Крім того, позивач наголошує, що він не був ознайомлений з наказом про звільнення, копію вказаного наказу йому не було вручено, будь-які документи про його відмову в ознайомленні з рапортами також відсутні та не складались. Відповідачі на спростування цього факту та не надали до суду жодного належного та допустимого доказу. У самому наказі відсутній підпис позивача про ознайомлення з ним чи про отримання рапорту.
Щодо пояснень допитаних під присягою та під звукозапис свідків, то, на переконання позивача, пояснення деяких свідків суперечать між собою і до них потрібно було ставитись суду критично, що останній не зробив.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. З огляду на вимоги вказаної норми та на те, що відповідач апеляційної скарги не подавав, оскаржуване рішення переглядається тільки в частині відмовлених позовних вимог.
Згідно ч.4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією та проходив службу на посаді старшого інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №62-РС від 21 травня 2022 року сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №120 від 21 травня 2022 року сержанта ОСОБА_1 , старшого інструктора четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 Черкаської області виключено зі списків особового складу.
Не погоджуючись із зазначеними наказами про звільнення, вважаючи їх протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ.
Частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно ч.1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч.2 статті 2 Закону № 2232-ХІІ).
Відповідно до ч.3 стпатті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Згідно п. 242 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.
У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно п. 233 вказаного Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
У рапортах зазначаються:
підстави звільнення з військової служби;
думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;
районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби у період воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.
Судом першої інстанції було допитано в судовому засіданні в якості свідків працівників 4-го відділу ІНФОРМАЦІЯ_6.
Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка інструктор відділення рекрутингу і комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 повідомила суду, що здійснює реєстрацію вхідних та вихідних документів відділу за вказівкою керівника відділу і 21 травня 2022 року до неї підійшов ОСОБА_1 з проханням зареєструвати в журналі вхідної кореспонденції рапорт про звільнення, на що вона йому повідомила, що за відсутності візи керівника не вчинить реєстрацію, про те що у подальшому відбувалось із рапортом позивача, їй не відомо, однак у телефонній розмові ОСОБА_1 з третьою особою вона почула, що останній збирається звільнятись.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка старший стрілець роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 повідомив суду, що за вказівкою начальника допомагав ОСОБА_1 у роботі з документообігом 4-го відділу ІНФОРМАЦІЯ_6.
ОСОБА_1 , який на робочому місці використовував особистий комп`ютер, 20 травня 2022 року зателефонував ОСОБА_5 та попросив, щоб останній скопіював з комп`ютера на електронний носій усі документи, які стосуються документування роботи 4-го відділу ІНФОРМАЦІЯ_6, оскільки в подальшому ОСОБА_5 самостійно буде вести документообіг 4-го відділу ІНФОРМАЦІЯ_6.
Також ОСОБА_5 повідомив суду, що 21 травня 2022 року ОСОБА_1 копіював на робочому місці документи відносно своєї матері: довідку МСЕК, копію паспорта, свідоцтва про народження. В цей же день ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_1 відправив сканкопії рапорту та вищенаведених документів засобами електронного зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_6
Також ОСОБА_5 21 травня 2022 року допомагав ОСОБА_1 збирати його особисті речі, в т.ч. виносити письмовий стіл. Окрім наведеного ОСОБА_5 повідомив, що був присутнім біля ОСОБА_1 коли той на задньому дворі 4-го відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 у бочці спалював документи, але які саме - йому не відомо, при цьому ОСОБА_5 звернув увагу на висловлювання ОСОБА_1 про те, що наступного дня він вже буде відпочивати.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка начальник відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 повідомив суду, що працює в м. Сміла та здійснює оформлення наказів, в т.ч. про звільнення військовослужбовців.
20 травня 2022 року до нього телефонним зв`язком звернувся військовослужбовець ОСОБА_1 , який проходить службу в Чигиринському відділі ІНФОРМАЦІЯ_6, та попросив надати зразок рапорту і перелік необхідних документів для звільнення зі служби з підстав наявності батьків із числа осіб з інвалідністю ІІ групи.
ОСОБА_6 направив зразок рапорту для ОСОБА_1 , а на наступний день - 21 травня 2022 року - йому надійшла з Чигиринського відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 в електронному вигляді копій рапортів ОСОБА_1 , завізованих керівником Чигиринського відділу ІНФОРМАЦІЯ_6, про звільнення з військової служби з підстав наявності матері із числа осіб з інвалідністю ІІ групи, разом з копією паспорта матері, свідоцтва про народження, довідки до акта огляду МСЕК та посвідчення інваліда, рапорту про здачу справ та рапорту про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення.
Після надходження копії рапортів ОСОБА_6 їх зареєстрував як вхідну кореспонденцію, на них поставив вхідні номери і дату та підготував проект наказу про звільнення ОСОБА_1 , який у подальшому підписаний керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 та направлений в цей же день засобами електронного зв`язку до Чигиринського відділу ІНФОРМАЦІЯ_6.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка заступник начальника 4-го відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 повідомив суду, що 21 травня 2022 року до нього підійшов ОСОБА_1 з надрукованим рапортом про звільнення та просив його завізувати. Оскільки в цей час начальник 4-го відділу був відсутній на робочому місці, ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_2 та після отримання погодження на звільнення позивача завізував рапорт ОСОБА_1 .
Начальник 4-го відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 повідомив суду, що при розмові у робочому кабінеті з ОСОБА_1 встановив наявність у останнього обґрунтованої підстави на звільнення, на що висловив згоду, в т.ч. на збір та підготовку документів.
21 травня 2022 року ОСОБА_2 зателефонував заступник ОСОБА_8 та запитав погодження на звільнення позивача у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи. ОСОБА_2 вказав, що не заперечує проти звільнення та наказав вжити усіх необхідних заходів для звільнення позивача.
Також ОСОБА_2 підтвердив, що позивач за його розпорядженням у 4-му відділі ІНФОРМАЦІЯ_6 займався документообігом, тому всі рапорти службовців передавались позивачу, а останній чи інша особа за відповідним дорученням займались їх доставкою до м. Сміли в ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно і оригінал рапорту про своє звільнення позивач повинен був особисто передати в ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак, як з`ясувалось, цього не зробив.
Зі сторони позивача до суду викликався свідок, а саме бойовий медик, солдат ОСОБА_9 , який підтвердив той факт, що протягом попередніх двох тижнів на передодні звільнення позивач сильно хворів, ним надавалася ОСОБА_1 допомога, а саме медикаментозне лікування, та позивач потребував професійного лікування в медичних закладах, оскільки в зв`язку з ненормованими навантаженнями в нього загострилися до критичного стану хронічні хвороби. З твердженням позивача, суд у своєму рішенні не послався зовсім на покази свідка ОСОБА_10 , нібито його і не викликали в судове засідання і нібито він не давав свої пояснень. Однак, на переконання колегії суддів, надані О.Біликом свідчення жодного відношення до встановлення факту подання позивачем рапорту на звільнення не мають.
Посилання позивача на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на показах свідків, які були залучені за клопотанням ІНФОРМАЦІЯ_3 , та які є військовослужбовцями 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той час як позивач заперечував про виклик даних свідків, оскільки вони є зацікавленими особами та перебувають у прямому підпорядкуванні у начальника четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_11 , а також на те, що позивач з деякими допитаними свідками перебуває в особистих неприязних відносинах, у тому числі зі свідком ОСОБА_11 , критично оцінюється судом, оскільки всі допитані свідки складали присягу, чим зобов`язували себе говорити правду, нічого не приховувати і не спотворювати. Підстав вважати, що зазначені особи оговорили позивача у суду наразі немає.
Водночас,колегією суддів прийнято до уваги, що не дивлячись на те, що позивач наполягає на тому, що ним не складався, не підписувався та не подавався жоден рапорт про звільнення, ним не було ініційоване кримінальне провадження щодо підробки документу чи його підпису.
Згідно відомостей, які містяться в номенклатурній справі №79, том ІІІ, ІНФОРМАЦІЯ_6 «Листування з питань проходження державної служби, роботи працівників ЗСУ», рапорт позивача про звільнення зареєстрований 21 травня 2022 року за вхідним №1965. Також 21 травня 2022 року зареєстровано рапорти позивача за вхідним №1966 про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення та за №1967 про здачу посади.
Виплата вказаної допомоги здійснена на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) №120 від 21 травня 2022 року, яким позивача виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно розрахунково-платіжної відомості №174 від 23 травня 2022 року позивачу нараховано грошове забезпечення за травень в сумі 90760,87 грн., в тому числі, у зв`язку із звільненням позивачу нараховано 52133,68 грн., які 25 травня 2022 року зараховані на його картковий рахунок.
Як вірно зауважено судом першої інстанції, сам позивач не заперечує отримання зазначених коштів, оскільки надав до суду відповідні банківські довідки.
Суми грошового забезпечення також відображені в наданому позивачем до позовної заяви грошовому атестаті №6/7/1067 від 21 травня 2022 року.
З огляду на встановлені обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача стосовно того, що він не подавав рапорту про звільнення та не знав про своє звільнення є надуманими та непідтвердженими, таке посилання суперечить чисельним показам свідків, в той час як жоден з допитаних судом свідків не підтвердив, що позивач не мав наміру звільнитися.
Також позивачем не заперечується та обставина, що з 22 травня 2022 року він не прибував до четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 для продовження служби. 
Посилання позивача на наявність завізованого рапорту щодо проходження лікування не є доказом відсутності наміру щодо звільнення, оскільки пільгове лікування військовослужбовців в силу вимог статті 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII, можливе і після припинення військової служби.
Відсутність оригіналу рапорту позивача про звільнення від 21 травня 2022 року також не є свідченням відсутності в нього наміру на звільнення, оскільки, по-перше, він роздрукований та власноручно підписаний позивач, а по-друге, відповідно до акту від 23 травня 2022 року, складеного начальником четвертого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , його заступником ОСОБА_8 та адміністратором ОСОБА_12 , сержант ОСОБА_1 подав рапорт про звільнення у зв`язку з сімейними обставинами. Після винесення наказу про звільнення паперовий примірник рапорту про звільнення надано ОСОБА_1 для особистого надання в ІНФОРМАЦІЯ_4, однак в подальшому встановлено, що ОСОБА_1 письмовий примірник рапорту в ІНФОРМАЦІЯ_3 не подав.
Натомість в матеріалах справи наявні надані відповідачем копії приєднаних до рапорту позивача від 21 травня 2022 року документів: свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 17 грудня 1988 року; паспорту його матері ОСОБА_13 серії НОМЕР_2 , виданого Чигиринським РВ ГУМВС України в Черкаській області 30 жовтня 2010 року, та картки про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА від 06 грудня 2017 року на ім`я ОСОБА_13 ; посвідчення інваліда серії НОМЕР_3 від 16 січня 2018 року на ім`я ОСОБА_13 ; паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , виданого Чигиринським РВ УМВС України в Черкаській області 09 квітня 2015 року. На переконання суду, вказані документи не могли опинитися у відповідача без волевиявлення на те позивача.
Водночас, допитані свідки вказали, що поведінка позивача та його розмови вказували на бажання звільнитись та фактичне припинення військової служби, а свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_2 вказали про фактичну наявність рапорту про звільнення з військової служби.
Таким чином, надавши оцінку вищенаведеним показам свідків та іншим наявним в матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно звільнив позивача на підставі його рапорту про звільнення з військової служби від 21 травня 2022 року за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у період воєнного стану через сімейні обставини у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю II групи.
Відповідно, спірні накази ІНФОРМАЦІЯ_4 про звільнення позивача та виключення його зі списків особового складу є правомірними, тому відсутні підстави для їх скасування.
Враховуючи, що позовні вимоги про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними та залежать від правомірності видачі наказів про звільнення, тому вони також задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову в частині.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2023 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Є.І. Мєзєнцев
                                                                                                    
                                                                                                    Я.М. Собків