ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2023 року 

м. Київ
справа № 826/26885/15
адміністративне провадження № К/9901/10896/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2018 (суддя Добрівська Н.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019 (колегія у складі суддів Мельничука В.П, Земляної Г.В., Лічевецького І.О.)
у справі №826/26885/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лайт Інвест" 
до Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 
про визнання протиправними дій.

І. РУХ СПРАВИ

1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лайт Інвест" (далі - позивач, ТОВ «Лайт Інвест») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач, Департамент благоустрою), в якому просило визнати протиправними дії з надання Доручення №269/08-15 від 25.08.2015 в частині вжиття заходів шляхом демонтажу об`єкта нерухомості під пунктом №55 за адресою : «Верхній Вал вул., 28-30».
2.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019, позов задоволено.
3.          У касаційній скарзі Департамент благоустрою просить попередні судові рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.
4.          Ухвалою Верховного Суду від 25.04.2019 було відкрито касаційне провадження. 
5.          Відповідач клопотав про розгляд справи за його участі, однак відповідно до ч.1 ст. 343 КАС України попередній розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами встановлено, що позивачу на праві власності належить нежитлове торгове приміщення будівлі літери «Л» за адресою: місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 30, що підтверджується свідоцтвом про право власності.
7.          23.10.2015 позивачу стало відомо, що цей об`єкт було знесено Комунальним підприємством «Київблагоустрій» на підставі припису № 1510951 від 29.07.2015 та на виконання наданого йому доручення Департаменту благоустрою № 296/08-15 від 25.08.2015.
8.          Вважаючи дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9.          Позивач вважає, що відповідач зруйнував належне йому на праві власності нерухоме майно. Припис та акт демонтажу йому не вручено. Відповідач позбавив його можливості надати технічну документацію на об`єкт.

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10.          Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що приписом № 1510951 від 29.07.2015 позивача було зобов`язано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації та документів, що підтверджують право власності на об`єкт. Проте, припис позивачу не вручено. 
Торгове приміщення зареєстроване на праві приватної власності за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 177012580000, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25202386. 
Враховуючи наведене, дії Департаменту благоустрою з надання доручення № 296/08-15 від 25.08.2015 вжити заходів шляхом демонтажу об`єкта нерухомості під пунктом №55 за адресою: «Верхній Вал вул., 28-30» є неправомірними.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11.          У касаційній скарзі відповідач покликається на неправильне застосування судами норм матеріального права. 
Зазначає, що позивач не надав на вимогу відповідача докази володіння/користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вул. Верхній Вал, 28-30, що є порушенням Закону України «Про оренду землі», Земельного кодексу України; докази присвоєння поштової адреси спірному приміщенню в порушення Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про питання присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві» від 25.06.2011 №1094, яким затверджено Тимчасовий порядок присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомості у місті Києві; паспорт прив`язки, передбаченого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244. Також з урахуванням відсутності вищезазначених документів неможливо ідентифікувати спірне приміщення на місцевості, а тому Відповідач вважає, що Позивачем не доведено те, що оскаржуване доручення №064-8405 (296/08-15) від 25.08.2015 стосувалось майна Позивача.
Суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.01.2019 у справі №826/382/18, відповідно до яких  процедурні порушення КП "Київблагоустрій" як такі, що є формальними, не можуть бути самостійною підставою для скасування по суті правомірних рішень суб`єктів владних повноважень, спрямованих на забезпечення законності та захист публічних інтересів.
У судовому засіданні суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення КП «Київблагоустрій» як третьої особи, що призвело до неправильного вирішення спору. Крім того, припис № 1510951 від 29.07.2015 позивач не оскаржував.
12.          Відзив від позивача не надходив, хоча копію ухвали про відкриття провадження позивач отримав 07.05.2019.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов такого висновку.
14.          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
15.          Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
16.          Статтею 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005 №2807-IV (далі - Закон України №2807-ІV) передбачено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
17.          Відповідно до пп.6.7 п.6 Положення про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №94 від 27.01.2011, Департамент має право здійснювати у встановленому порядку демонтаж та очищення території міста від безхазяйного майна, самовільно розміщених тимчасових споруд та елементів благоустрою, рекламних носіїв, покинутих будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів тощо.
18.          Згідно з положеннями розділу І Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051 (далі - Правила благоустрою м.Києва) тимчасова споруда - це споруда функціонального (в тому числі для здійснення підприємницької діяльності), декоративно-технологічного призначення, в тому числі мала архітектурна форма, яка виготовляється з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо.
19.          Підпунктом 13.3.1 п. 13.3 розділу ХІІІ Правил благоустрою м. Києва передбачено, що у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київблагоустрій" вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.
20.          Отже, Департамент міського благоустрою КМР має право носити припис власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) тимчасової споруди.
21.          Порядок складання припису передбачено пп. 20.2.1 п. 20.2 Правил благоустрою міста Києва. Якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою.
У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території.
Припис підписується особою, яка його склала, і особою, на яку він складений.
У разі відмови особи отримати припис в графі "Припис одержав" робиться про це запис.
У разі виявлення тимчасової споруди (малої архітектурної форми), встановлений (або невстановлений) власник (користувач) якої створив причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис з дотриманням вимог цього Положення. У такому випадку одна копія припису наклеюється на тимчасову споруду (малу архітектурну форму) поряд з Ордером на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності) або на фронтальній частині такої тимчасової споруди (малої архітектурної форми), а ще одна копія вручається особисто присутньому власнику (користувачу), надсилається власникові тимчасової споруди (малої архітектурної форми) поштою (цінним листом з описом вкладення) за адресою, зазначеною в Ордері на розміщення тимчасової споруди (у разі його наявності). 
22.          Судами попередніх інстанцій було встановлено, що підставою для видачі Доручення щодо вжиття заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою за порядковим № 55 був припис №1510951 від 29.07.2015, яким було запропоновано надати відповідні документи або у разі їх відсутності демонтувати спірний об`єкт та відновити благоустрій. Також на підставі Правил благоустрою міста Києва позивача було зобов`язано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації та документів, що підтверджують право власності на об`єкт .
23.          Згідно з пп. 13.3.2 п. 13.3 розділу XIII Правил благоустрою міста Києва, у разі якщо власники (користувачі або особи, які здійснили розміщення (встановлення)) малої архітектурної форми, тимчасової споруди … не здійснили демонтаж в строки, зазначені в приписі, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), …  вживають заходів щодо демонтажу самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди … на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, ….
24.          Таким чином, умовою для прийняття рішення про демонтаж та вжиття відповідних заходів, є невиконання власником (користувачем або особою, що її розмістила) тимчасової споруди вимоги про демонтаж у строк, що зазначений у приписі. Виконання припису передбачає обізнаність адресата з його змістом.
25.          Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що припис №1510951 від 29.07.2015 у спосіб, передбачений чинним законодавством, Позивачу вручений не був, доказів на підтвердження вручення зазначеного припису відповідачем не надано. Відповідач вказану обставину не спростовує.
26.          Висновки про необхідність дотримання процедури вручення припису були висловлені у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №826/3131/17, від 10.07.2019 у справі №826/6063/18, від 04.03.2020 у справі №826/7508/16, від 23.09.2021 у справі №826/13209/18, від 02.12.2021 у справі №826/5004/17 та ін.
27.          Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 29.12.2021 у справі №826/4615/18,  від 18.05.2022 у справі №826/10228/17, від 29.09.2022 у справі №826/734/17, 26.10.2022 у справі №826/12385/16, від 07.12.2022 у справі №826/18569/16, від 02.02.2023 у справі №826/4473/18 та інших,  відзначав, що демонтаж самовільно розміщених тимчасових споруд є заходом, якому має передувати вжиття уповноваженим суб`єктом інших заходів реагування, спрямованих на встановлення порушення в галузі благоустрою населених пунктів, його припинення та ліквідацію наслідків, якщо такі є.
Демонтажу підлягають лише самочинно зведені тимчасові споруди у тому випадку, якщо власник такої споруди самостійно не демонтував споруду у встановлений у приписі строк або якщо власник невідомий.
Демонтаж споруд без дотримання чіткої правової процедури встановлення їх незаконного розміщення не узгоджується з конституційним принципом захисту права власності і мирного володіння майном, яке презюмується.
28.          Враховуючи зазначене, у відповідача не було передбачених законом підстав для надання доручення №269/08-15 від 25.08.2015 в частині вжиття заходів з демонтажу об`єкта нерухомості під пунктом №55 за адресою: «Верхній Вал вул., 28-30».
29.          Суд відхиляє покликання відповідача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.01.2019 у справі №826/382/18, адже у тій справі було встановлено належне вручення припису та дотримання процедури. Отже, обставини справи суттєво відрізняються. Тому висновки не можуть застосовуватися до справи, що розглядається.
30.          Також Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо невідповідності аргументів відповідача про те, що позивач не надав доказів володіння земельною ділянкою за адресою м. Київ, вул. Верхній Вал 28-30, Суд, з огляд у на таке.
31. У ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування, передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Стаття 120 Земельного кодексу України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 зазначено:
" Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за землею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (пункт 8.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (провадження № 12-143гс18))." 
Земельна ділянка знаходиться під об`єктом нерухомості, а відтак, в силу закону, Позивач є її користувачем. В даному випадку порушується гарантоване ст.41 Конституції України право позивача щодо вільного володіння своїм майном.
32.          Вказаний об`єкт зареєстрований на праві приватної власності за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №177012580000, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25202386. В Технічному паспорті на громадський (виробничий) будинок (приміщення) №30 в характеристиці будинку зазначена наявність фундаменту, що дає можливість прийти до висновку, що спірний об`єкт не є тимчасовою спорудою, а отже дії відповідача є неправомірними.
33.          Доводи касаційної скарги щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій у цій справі фактично зводяться до переоцінки обставин у справі й дослідження доказів та не спростовують правильності висновків судів.
На стадії касаційного розгляду справи суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, та переоцінювати докази у справі з огляду на положення ст. 341 КАС України.
34.          Щодо відхилення судом першої інстанції клопотання відповідача від 04.04.2016 про залучення у якості третьої особи без самосійних вимог на предмет спору КП «Київблагоустрій» Суд зазначає, що інститут третьої особи спрямований на створення умов для захисту прав, свобод та інтересів такої особи, які можуть бути порушені при вирішенні спору між позивачем і відповідачем за відсутності третьої особи. Участь третьої особи сприяє всебічному розгляду справи, зібранню більшої кількості доказів, правильному вирішенню справи.
35.          Правовий статус та порядок вступу у справу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, врегульований КАС України. При цьому участь у справі третіх осіб з одного боку обумовлена завданням адміністративного судочинства, яким згідно з ч. 1ст. 2 КАС України є справедливий, неупереджений та своєчасний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, а з іншого - вимогами процесуального законодавства про законність і обґрунтованість судового рішення. Правовим наслідком незалучення до участі у справі третіх осіб є порушення їх конституційного права на судовий захист, оскільки особи не беруть участі у справі, вирішення якої може безпосередньо вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки та не реалізують комплексу своїх процесуальних прав.
36.          Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 14.04.2020 у справі №580/3136/19, від 23.04.2020 у справі №811/1470/18 та від 29.04.2020 у справі №703/2908/17.
37.          Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
38.          Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
39.          Згідно з п.1 ч. 1 ст. 306 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, зокрема, з`ясовує склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
40.          Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.02.2007 №167, підприємство підпорядковане Департаменту благоустрою з питань, визначених чинним законодавством та цим Статутом.
41.          Отже, КП «Київблагоустрій» підпорядковане відповідачу і виконало його доручення. Правомірність дій саме Департаменту благоустрою, а не КП, оспорюється позивачем.  За таких обставин не залучення КП «Київблагустрій» до участі у справі як третьої особи на стороні відповідача не свідчить про порушення судами норм процесуального права.
42.          Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
43.          Суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
44.          З огляду на результат перегляду справи в суді касаційної інстанції судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст. 49, 340, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі №826/26885/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб