П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/4858/22	

Головуючий І інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 03.06.2022р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
03.12.2021р. ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області стосовно припинення виплати їй пенсії на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не виплати пенсії їй з 01.01.2021р. на визначений банківський рахунок;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області поновити виплату пенсії з 01.01.2021р. на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» з урахуванням масових перерахунків   пенсії та з компенсацією втрати частини доходів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась їй до виїзду за кордон. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020р. у справі №815/1226/18 ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язано поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.10.2009р. згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з компенсацією втрати частини доходів. Втім, починаючи з 01.01.2021р. і станом на день звернення до суду з цим позовом позивач пенсію не отримує. Представник позивача за довіреністю звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про поновлення виплати пенсії. Однак, відповідачем було відмовлено у поновлені виплати пенсії позивача, у зв`язку з не дотриманням порядку звернення за пенсією, що, на переконання останньої, є протиправним та порушує її право на гідне пенсійне забезпечення, передбачене чинним законодавством.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги категорично не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо припинення виплати пенсії позивача на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк». Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області поновити виплату пенсії позивачу з 01.01.2021р. на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк». В іншій частині позовних вимог   - відмовлено. Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі - 992,40 грн. 
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 12.07.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.06.2022р. та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.
19.07.2022р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ   в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 є громадянкою України та в січні 1979р. їй була призначена пенсія за віком.
У подальшому позивач виїхала з України на постійне проживання до Держави Ізраїль, де була прийнята на консульський облік в Посольстві України в Державі Ізраїль. 
З моменту виїзду за кордон виплату пенсії позивачу припинено на підставі ст.ст.49,51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
26.07.2017р. представником позивача подано до Малиновського об`єднаного УПФУ в м.Одесі заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.
Однак, за наслідками розгляду вказаної заяви, 02.08.2017р. Малиновським об`єднаним УПФУ в м.Одесі було прийнято рішення №4929 про відмову ОСОБА_1 в поновленні виплати пенсії за віком.
Вважаючи рішення Малиновського об`єднаного УПФУ в м.Одесі щодо відмови у поновленні виплати пенсії протиправним, позивач звернулася з відповідним позовом до суду.
06.06.2018р. рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/1226/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018р., Малиновське об`єднане УПФУ в м.Одесі зобов`язано провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26.07.2017р., шляхом призначення її знову відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації.
20.05.2020р. постановою Великої Палати Верховного Суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.06.2018р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018р. - змінено, шляхом викладення їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови. Абзац 2 резолютивної частини судового рішення від 06.06.2018р. викладено в редакції, згідно з якою, ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язано провести позивачу поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009р. відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів. В іншій частині рішення суду першої інстанції від 06.06.2018р. та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018р. - залишено без змін.
У вересні 2018р. позивачем було відкрито рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ №10015/0602 ОПЧ філії-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».
На виконання вказаної постанови суду, ГУ ПФУ в Одеській області здійснювало виплату пенсії позивачу шляхом перерахування на вказаний поточний рахунок до вересня 2020р.
З 01.01.2021р. пенсію позивачу переведено через відділення поштового зв`язку.
У зв`язку з тим, що позивач не отримувала пенсію протягом шести місяців ГУ ПФУ в Одеській області припинило виплату їй пенсії з 01.07.2021р.
03.10.2021р. представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок.
Однак, листом ГУ ПФУ в Одеській області від 27.10.2021р. за №1500-0403-8/134749 ОСОБА_1 відмовлено у поновленні виплати пенсії за віком. Також, ГУ ПФУ в Одеській області повідомило, що для виплати пенсії через поточні рахунки в банках позивачу необхідно особисто подати заяву про виплату пенсії на її банківський рахунок.
Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірних дій ГУ ПФУ в Одеській області. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.
За змістом ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовуються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.
Відповідно до ст.7 цього Закону, принципами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зокрема, є рівноправність застрахованих осіб відносно отримання пенсійних виплат, державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених Законом №1058-IV, відповідальність суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування за порушення норм вказаного Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.
Частиною 1 ст.9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з ч.1 ст.46 Закону №1058-ІV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Як визначено ч.2 цієї ж статті, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.47 Закону №1058-ІV).
За приписами ч.1 ст.49 Закону №1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або ж за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 2 ст.49 Закону №1058-ІV визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ч.3 ст.35 та ст.46 цього Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009р. №25-рп/2009 із Закону №1058-ІV були виключені (визнано такими, що не відповідають Конституції України) положення п.2 ч.1 ст.49 та друге речення ст.51, які забороняли виплату пенсій особам, що виїхали на місце постійного проживання за кордон, внаслідок чого даний Закон не містить наразі жодної норми, яка б скасовувала право пенсіонера на отримання ним пенсії в результаті того, що він проживає не в Україні.
Механізм виплати пенсій і грошової допомоги одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м.Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках врегульовано «Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р. №1596).
Відповідно до п.6 Порядку №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Згідно з п.п.8,9 Порядку №1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. 
Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.
За змістом п.10 Порядку №1596, заява про виплату пенсії або ж грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.
Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу у відповідності до вимог п.10 Порядку №1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.
Аналогічні положення закріплені у п.4.10 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV» (затв. постановою Правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком №1596 (зі змінами).
Разом із тим, жоден із пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у п.1.1 термін «заявник», на думку колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що непроведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018р. у справі №757/12134/14-а та від 20.01.2022р. у справі №280/4551/21.
Як видно із матеріалів справи, до ГУ ПФУ в Одеській області звернувся представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем.
Втім, відмовляючи у виплаті позивачу пенсії на визначений банківський рахунок, ГУ ПФУ в Одеській області посилалося виключно на те, що нею не було дотримано вимог щодо особистого звернення, передбачених Порядком №22-1. 
Даний факт не заперечується сторонами та жодним чином не спростовується.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вказані доводи відповідача помилковими та цілком вірно наголосив на тому, що під особистим зверненням пенсіонера, у відповідності до п.10 Порядку №1596, слід розуміти особисте підписання пенсіонером заяви про виплату пенсії, а не фізичне переміщення цієї особистої заяви пенсіонером до пенсійного органу.
Також, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позиція відповідача щодо того, що особисто підписана заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто не лише звужує конституційне право на звернення до пенсійного органу через уповноваженого представника, а й взагалі унеможливлює (нівелює) право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії. 
Надаючи оцінку рішенню суду 1-ї інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області, колегія суддів, виходячи із правової та соціальної природи пенсій, вважає, що право громадянина на одержання призначеної пенсії жодним чином не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні.
У даному випадку, відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати без повернення до України.
З огляду на вказане вище, варто наголосити, що існуючі норми матеріального права, не повинні тлумачитись пенсійними органами (у тому числі відповідачем) з надмірним формалізмом, позбавляючи громадян України гарантованого права на отримання пенсії з формальних підстав.
Що ж стосується доводів відповідача із посиланням на те, що для поновлення виплати пенсії позивачу слід особисто звернутися до відповідного відділу ПФУ та надати заяву із документами, колегія суддів зазначає, що необхідність приїзду людей похилого віку, які постійно проживають за межами України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню порушеного права, та такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009р. №25-рп/2009.
Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі пенсійного органу. 
Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж  Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 10.02.2023р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                 Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова 

                                                                                                                   В.О. Скрипченко