Постанова
Іменем України 
 
21 лютого 2023року
м. Київ
справа № 453/573/21
провадження № 51- 2410км22 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
захисника                                                   ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Львівського апеляційного суду від 12 травня 2022 року за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 286 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 28 грудня 2021 року                   ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 08 березня 2021 року, близько 12.30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки "SKODA OCTAVIA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у с. Тухля Стрийського району Львівської області по автомобільній дорозі Славське-Сколе у напрямку до м. Сколе, при проїзді її ділянки, що знаходиться на відстані 142 м до виїзду з вказаного населеного пункту, грубо порушив вимоги розділу 1 п. 1.2; розділу 2 п. 2.9 а); розділу 10 п. 10.1; розділу 11 п. 11.2; розділу 13 п. 13.1 та горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку та виїхав на зустрічну смугу, а потім на узбіччя, і як наслідок, скоїв зіткнення із бетонним загородженням, після чого потрапив в річку Опір, де відбулося перекидання керованого ним автомобіля.
В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , пасажиру його автомобіля ОСОБА_8 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, які призвели до настання смерті останньої.
Вироком Львівського апеляційного суду від 12 травня 2022 року вирок суду першої інстанції щодо  ОСОБА_7 скасовано в частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк             3 роки. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін. 
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок апеляційного суду та зарахувати  ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК в строк покарання строк його попереднього ув`язнення. Вказує на те, що у даному кримінальному провадженні  ОСОБА_9  обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою. Проте період дії цього запобіжного заходу, а саме з 12 березня                     по 06 травня 2021 року при призначенні покарання   ОСОБА_9  судом апеляційної інстанції враховано не було.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав касаційну скаргу і просив змінити вирок апеляційного суду і зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК. 
У судовому засіданні прокурор висловив позицію, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 необхідно задовольнити, а вирок апеляційного суду - змінити і застосувати щодо ОСОБА_7 ч. 5 ст. 72 КК. 
Мотиви Суду
У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Враховуючи те, що доведеність винуватості та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2                   ст.286 КК у касаційній скарзі не оскаржується, суд касаційної інстанції вирок апеляційного суду в цій частині не переглядає.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 413 КПК  неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є у тому числі незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник фактично порушує питання про недотримання визначених законом вимог, що стосуються неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні судом апеляційної інстанції покарання засудженому ОСОБА_7 .
 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення»  попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
За змістом ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 з 12 березня 2021 року перебував під вартою на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 
06 травня 2016 року ухвалою Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_7 змінено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт і його було звільнено з-під варти негайно у залі суду. 
Враховуючи те, що під час досудового розслідування відносно  ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд мав у резолютивній частині вироку при призначенні покарання вирішити питання про зарахування ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК.
Втім, як убачається зі змісту вироку апеляційного суду, при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, апеляційний суд не взяв до уваги відомості щодо перебування ОСОБА_7 під вартою у період з 12 березня 2021 року по 06 травня 2021 року та не зарахував йому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який у даному випадку підлягав застосуванню. 
Неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у незастосуванні ч. 5 ст. 72 КК, колегія суддів касаційного суду вважає підставою для зміни у цій частині вироку апеляційного суду щодо  ОСОБА_7 , відповідно до положень визначених п. 2                       ч. 1 ст. 438 КПК, та задоволення касаційної скарги захисника  ОСОБА_6 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, 
ухвалив: 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - задовольнити.  
Вирок Львівського апеляційного суду від 12 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати засудженому ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 12 березня            2021 року по 06 травня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню
не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                            ОСОБА_3