Ухвала
 
24 січня 2023 року
місто Київ
 
справа № 523/11814/17
провадження № 61-12983ск22
 
Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на будівельні матеріали та прав забудовника у порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила:
- визнати за нею право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати за нею усі права забудовника житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з правом здачі його в експлуатацію у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Заочним рішенням від 04 жовтня 2017 року Суворовський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_1 .
Суд визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнав за ОСОБА_1 усі права забудовника житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з правом здачі його в експлуатацію у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою від 01 вересня 2022 року Одеський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасував заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2017 року, ухвалив нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишив без задоволення.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 19 грудня 2022 року з використанням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою від 29 грудня 2022 року Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу та надав заявникам строк для усунення її недоліків.
ОСОБА_1 19 січня 2023 року із застосуванням засобів поштового зв`язку направила до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із доказами на підтвердження дати отримання нею копії постанову суду апеляційної інстанції.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначила підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявник, наполягаючи на тому, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження судового рішення визначила те, що:
- (1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 2-1262/11, щодо правил застосування положень пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України;
- (2) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 521/1825/21, відповідно до яких розгляд справи судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за відсутності доказів отримання іншою стороною (яка не подавала скаргу) копії апеляційної скарги свідчить про позбавлення такої сторони доступу до правосуддя (можливості надати зауваження на доводи апеляційної скарги), що є підставою для скасування в касаційному порядку оскаржуваного судового рішення апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд;
- (3) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 761/38886/19, від 15 вересня 2021 року у справі № 174/814/19, від 24 листопада 2021 року у справі № 638/1020/21, згідно з якими якщо під час апеляційного перегляду процедура розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була порушена, а принципи змагальності сторін та рівності учасників судового процесу перед законом і судом не дотримано в повній мірі, тоді висновок суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для зміни рішення місцевого суду є передчасним;
- (4) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених, зокрема у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2021 року у справі № 469/863/15, відповідно до яких Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для обов`язкового скасування рішення апеляційного суду, якщо справа розглянута за відсутності учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки про дату, час та місце розгляду справи;
- (5) суд апеляційної інстанції здійснив розгляд справи без участі одного із учасників справи № 523/11814/17, належно не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пункті 5 частини першої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання нею вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року.
Заявник зазначила, що постанова Одеського апеляційного суду ухвалена 01 вересня 2022 року, копію постанови суд апеляційної інстанції їй не надсилав, вона отримала її 22 листопада 2022 року під час ознайомлення з матеріалами справи. На підтвердження цього факту надано копію акта Одеського апеляційного суду від 22 червня 2022 року № 122 та копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи разом із розпискою про отримання копії оскаржуваної постанови у зазначений день.
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Аналіз змісту касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та доводів про поновлення строку на касаційне оскарження, дають підстави для висновків, що строк на касаційне оскарження зазначеного рішення пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.
ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 01 вересня 2022 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу № 523/11814/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на будівельні матеріали та прав забудовника у порядку спадкування за законом.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                           С. О. Погрібний

                                                                                                                      І. Ю. Гулейков

                                                                                                                      О. В. Ступак