КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 756/19552/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1456/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
17 січня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
суддя-доповідач Слюсар Т.А. 
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П., 
за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року у складі судді Шевчука А.В.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,- 
 
   В С Т А Н О В И В :
 
У грудні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.02.2020 Дарницьким районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №220.
 
Позов обґрунтовано тим, що від вказаного шлюбу дітей не мають. Останнім часом сімейне життя між сторонами погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, втрату почуття любові. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер.
 
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Вирішено питання судових витрат.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що постановлено із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, у зв`язку з чим просить в позові відмовити та надати строк на примирення.
 
Вказано, що в оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідач подала до суду заяву в якій проти позовних вимог не заперечувала, між тим вказані висновки не відповідають дійсності, оскільки про наявність вказаної цивільної справи їй стало відомо вже після винесення оскаржуваного рішення, в судових засіданнях участі вона не брала. Вказану заяву вона не підписувала та в зв`язку з цим подала заяву до Оболонського УП ГУ НП в м. Києві заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом підробки її підпису на заяві від 22.02.2022, яка стала підставою для задоволення позовних вимог. За результатами розгляду даної заяви про злочин, Оболонське УП ГУ НП в м. Києві надало лист від 23.06.2022 №24441-2022  про проведення перевірки.
 
Зазначає, що під час постановлення оскаржуваного рішення відповідач була позбавлена можливості брати участь у судовому розгляді особисто та із залученням адвоката.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає рішення районного суду таким, що не підлягає скасуванню з огляду на наступне.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.
 
Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, встановивши, що відносини між позивачем та відповідачкою протягом тривалого часу зберігаються негативні відносини, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.
 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Статтями 12,81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
 
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
 
Як убачається з матеріалів справи, 21.02.2020 у Дарницькому районному у місті Києві відділі реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між сторонами зареєстровано шлюб (а.с. 12).
 
Від шлюбу дітей сторони не мають.
 
Частина 1статті 3 СК України проголошує, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства.
 
Згідно статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
 
За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
 
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
 
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
 
Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
 
Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
 
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
 
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
 
Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
 
Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача чи відповідача.
 
Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України.
 
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
 
Відповідно до ст. ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду згідно до статті 110 цього Кодексу.
 
 Встановлено, що  апеляційним судом з метою збереження сім`ї сторін, ухвалою суду від 06.09.2022 задоволено клопотання ОСОБА_1 та надано строк для примирення терміном 2 місяці (а.с. 73).
 
Отже, апеляційним судом  вживалися заходи щодо збереження сім`ї, проте сторони не скористались такою можливістю. В судові засідання на неодноразові виклики учасники справи не з`являлися.
 
Перед закінченням строку на примирення адвокат Чібісова В.В. в інтересах ОСОБА_2 подала клопотання про відновлення провадження у справі та вказала, що в період наданого строку відповідачка жодних дій щодо примиритися з позивачем не здійснювала (а.с. 80).
 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення вимог про розірвання між сторонами шлюбу, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду.
 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким встановлені обставини справи, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів та наполягання на збереженні сім'ї,  яка, як убачається зі справи, на даний час фактично не існує.
 
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 травня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення. 
 
Повне судове рішення складено 19 січня 2023 року.
 
Суддя-доповідач:              

Судді: