УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/7651/22 Головуючий у 1-й інст. Стрілецька О.В. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шевчук А.М. 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/7651/22 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк»,  ОСОБА_2 про захист прав споживачів 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2023 року, яка постановлена суддею Стрілецькою О.В. 
в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року позивач звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до ПАТ «Дельта-Банк»,  ОСОБА_2 , в якому просила   визнати недійсним кредитний договір № 11325593000 від 31.03.2008 р., додатковий договір №2 від 27.06.2013 р., договір іпотеки від 31.03.2008 р., договір про внесення змін та доповнень від 27.06.2013 року до договору іпотеки № б/н від 31.03.2008 р., договір поруки № 11325593000/п від 31.03.208 року, укладений з ОСОБА_3 та додатковий договір №1 від 27.06.2013 р. до договору поруки № 11325593000/п від 31.03.2008 р.; зобов`язати АТ «Дельта-Банк» прийняти у позивача суму у розмірі 499 526,63 грн. з розстрочкою залишкової заборгованості у термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту; зобов`язати відповідача ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 сплачені йому кошти у розмірі 364 200,00 грн.; зобов`язати приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Сєтака В.Я. виключити з реєстру іпотек запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», а саме: нежитлової будівлі - квартира АДРЕСА_1 : м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 35-а. 
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25.11.2022 р. цивільну справу №296/7651/22 передано за підсудністю на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира. 
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2023 року цивільну справу №296/7651/22 передано на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.
Постановляючи зазначену ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору, зокрема, є визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, яке знаходиться на території Корольовського району м. Житомира, тому позов не підсудний Богунському районному суду м. Житомира, оскільки має подаватися за правилами виключної підсудності, а саме за місцем знаходження нерухомого майна, з приводу якого заявлено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, та направити справу до Богунського районного суду м. Житомира для продовження розгляду. На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що всупереч вимогам статті 32 ЦПК України Богунським районним судом м. Житомира не було прийнято до провадження вказану справу після її передачі за підсудністю з Корольовського районного суду м. Житомира, а повторно вирішено питання щодо територіальної юрисдикції спору та фактично повернуто справу назад до суду, який її і передав.
Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалась.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).
Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.
Відповідно до положень частини дев`ятої статті 187 ЦПК України, якою врегульовано порядок відкриття провадження у справі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).
Частиною третьою статті 31 ЦПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Застосування вказаних положень судом першої інстанції можливе лише один раз в одній справі.
Згідно зі статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що повернення справи, яка передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, не передбачено процесуальним законом, оскільки така справа повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 164/2138/19 (провадження № 61-13799св20).
Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 листопада 2022 року цивільну справу № 296/7651/22 було передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.
Вказана ухвала суду в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалась та набрала законної сили.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Однак, Богунський районний суд м. Житомира оскаржуваною ухвалою від 10 січня 2023 року, передаючи цивільну справу № 296/7651/22 на розгляд Корольовського районного суду м. Житомира, фактично повернув справу на розгляд цього ж суду, чим допустив спір про підсудність.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому суди мають гарантувати сторонам розгляд справ належним складом суду за встановленою підсудністю, не допускаючи порушення їх конституційних прав в доступі до правосуддя.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо передачі цивільної справи 296/7651/22 на розгляд Корольовського районного суду м. Житомира не відповідає нормам діючого процесуального законодавства, тому відповідно до вимог статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Богунського районного суду м. Житомира.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити.
Увалу Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий Судді