ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1037/23 Справа № 214/995/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - Мірути О.А., 
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В., 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут"
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу  відповідача  ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Ковтун Н.Г.), ухваленого в приміщенні Саксаганськогол районного суду м. Кривого Рогу ,–
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В лютому 2022 рок Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі ТОВ «Дніпропетровськгаз збут») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
В обґрунтування позову ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» посилалося на те, що постачання природного газу для споживачів здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Відповідач є споживачем природного газу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за адресою: АДРЕСА_1 . Споживач отримував послуги постачання природного газу, що свідчить про фактичну згоду споживачів про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання). Відповідач умови договору виконує не належним чином, плату за поставлений природний газ не здійснює, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.04.2018 року до часу відключення до 11.06.2019 року. Відповідачу в період з 01.04.2018 року по 11.06.2019 року було поставлено природного газу на загальну суму 41435,22 грн. Платежі відповідачем були здійснені з травня 2018 року по січень 2021 року в загальній сумі 1120,00 грн., що є підтвердженням визнання боргу та дією, що перериває перебіг строку позовної давності.
В результаті чого залишається несплаченою заборгованість відповідача за спожитий природний газ в розмірі 40315,22 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України представник позивача просила суд стягнути з відповідача інфляційні витрати в розмірі 8285,55 грн., 3% річних в розмірі 3699,04 грн. та сплачений за звернення до суду з вказаним позовом судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» суму заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.04.2018 року по 11.06.2019 року в розмірі 40315 грн. грн. 22 коп., інфляційні втрати в розмірі 8285 55 коп., 3% річних в розмірі 3699 грн. 04 коп., та судові витрати по справі в сумі 2270 грн. 00 коп. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
В апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано, що протягом тривалого часу перебував на лікуванні у зв`язку з професійним захворюванням, при поверненні з медичного закладу влітку 2015 року виявив, що представниками газорозподільного підприємства було здійснено відключення з пломбуванням газорозподільного запірного вентеля на ділянці газогону до свого домоволодіння. Із зазначеного періоду газом не користувався.
Судом не взято до уваги, що відповідач не є споживачем природного газу, оскільки договору з відповідачем не укладав, а дія договору № 9017783 від 21.08.2004 року спливла.
Відповідно до п.27 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року постачальник газу має право припинити постачання природного газу споживачу шляхом направлення письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного перекриття перед газовим приладом. При цьому повідомлення про відключення від газопостачання відповідачу направлено не було, що свідчить про порушення порядку відключення споживача від газопостачання. 
Судом помилково визначено оплату як переривання строку позовної давності, оскільки відповідачем відбувалось часткове погашення заборгованості, яка виникла до квітня 2018 року, що не може свідчити про фактичне визнання заборгованості.
Крім того, позивач звернувся з позовом до суду поза межами строку позовної давності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с.9).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг газопостачання за період з 01.04.2018 року до часу відключення - 11.06.2019 року у останнього утворилась заборгованість у розмірі 40315,22 грн. (а.с.10, 10 зворот).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», суд першої інстанції виходив з того, що  відповідач, є споживачем природного газу, який постачає ТОВ «Дніпропетровськаз збут» за адресою: вул. Нобелівська, 22 м. Кривий Ріг, користувався природним газом до моменту його відключення та був обізнаний про існуючу заборгованість та частково сплачував її, що свідчить про переривання строку позовної давності. З урахуванням викладеного, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.
Постачання природного газу відповідачу (споживачу) за адресою: вул. Нобелівська, 55 м. Кривий Ріг, здійснюється ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Згідно ст.. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на підставі договорів, які укладаються відповідно до типових або примірних договорів затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної мережі (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498.
Згідно п.1 глави 3 розділу 6 Кодексу споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Відповідно до п.2 розділу 3 Правил постачання природного газу Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Згідно пункту 4 глави 3 Розділу 6 Кодексу, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. 
В пункті 7 глави 3 Розділу 6 Кодексу зазначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Згідно п. 9 глави 3 Правил за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати Оператору ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
У справі встановлено, ТОВ Дніпропетровськгаз збут здійснювало постачання природного газу відповідачу (споживачу) ОСОБА_1 з 01.04.2018 року до часу відключення -11.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року.
Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.
Згода споживача про приєднання до умов Договору підтверджується фактом часткової сплати надання послуг за газопостачання , визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.
Отже, здійснюючи часткову оплату вартості отриманого природного газу за період з квітня 2018 року по червень 2019 року, відповідач приєднався до умов Типового договору постачання природного газу.
У зв`язку з вищевикладеним не заслуговують на увагу доводи відповідача ОСОБА_1 що він не є споживачем природного газу, оскільки договору з відповідачем не укладав, а дія договору № 9017783 від 21.08.2004 року спливла.
Згідно з договором постачання природного газу побутовим споживачам Постачальник (позивач) зобов`язується постачати природний газ Споживачу (відповідачу) в необхідних для останнього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Відповідно до вимог частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу ІІІ Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору.
Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно з ст. 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно ч.1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно до п. 13, п.14 розділу 3 Правил ( в редакції на час виникнення заборгованості) Розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.
Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.
Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, їх значення не можуть використовуватися постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується. Періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.
Відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України Про ринок природного газу, пункту 22 розділу ІІІ Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору.
Частиною 1 ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач допустив неналежне виконання своїх зобов`язань, сплачував за послуги з постачання природного газу не в повному розмірі, внаслідок чого утворилася заборгованість.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг газопостачання за період з 01 квітня 2018 року по 11 червня 2019 року в останнього утворилась заборгованість у розмірі 40 315, 22 грн. (а.с.10-11, 45).
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, внаслідок неналежного виконання основного зобов`язання за Договором з відповідача на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» підлягають стягненню нараховані відповідно до ст.. 625 ЦК України інфляційні втрати в розмірі 8285, 55 грн. та 3% річних в розмірі 3699,04 грн. 
Доводи апеляційної скарги про те, що влітку 2015 року відповідачу представниками газорозподільного підприємства було здійснено відключення з пломбуванням газорозподільного запірного вентеля на ділянці газогону до свого домоволодіння. Із зазначеного періоду газом не користувався, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустими доказами у розумінні ст..ст. 77-81 ЦПК України.
Додані до апеляційної скарги Акти  про опломбування подачі газу складені сусідами  ОСОБА_2  від 20.07.2018 року та  ОСОБА_3  від 01.08.2018 року не можуть слугувати належним доказом відключення домоволодіння  АДРЕСА_1  від газопостачання в 2015 році, оскільки  зазначений Акт головою квартального комітету не завірений.
Крім того, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідно до Правил постачання природного газу та ЗУ «Про ринок природного газу» є постачальником природного газу до обов`язків якого не входить контроль за приладами комерційного обліку газу, їх демонтаж, монтаж та здійснення повірки/експертизи комерційних ВОГ, здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам, а також встановлення режимів нарахування об`ємів спожитого газу та здійснення їх перерахунків.
А тому колегія суддів, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , щодо порушення порядку відключення споживача від газопостачання до уваги не бере, оскільки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не є учасником даних правовідносин, а додані копії актів від 20.07.2018 року та 01.08.2018 року, не спростовують обставин встановлених в даній справі. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 11.06.2019 року представниками АТ «ОГС «Криворіжгаз» було відключено домоволодіння відповідача від газопостачання на підставі Акту про порушення № 258 від 11.06.2019 року, а не на підставі наявної заборгованості по сплаті послуг за газопостачання.
Щодо строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки   (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Застосування позовної давності, є спільною рисою правових систем Держав - учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).
Крім того, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 , постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц.
Отже, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості в графі «До сплати» зазначені суми в значно більшому розмірі ніж сплачено відповідачем ОСОБА_1 , тобто відповідачем частково проводилась оплата нарахованих послуг за газопостачання. 
Крім того, після відключення домоволодіння відповідача від газопостачання, відповідно до Акту про порушення № 258 від 11.06.2019 року, відповідачем у період з 01.07.2019 року по 01.03.2021 року здійснювалась часткова оплата послуг з газопостачання, що свідчить про визнання ним боргу.
Посилання відповідача на те, що ним сплачувалась заборгованість, що виникла до квітня 2018 року не підтверджено належними та допустимими доказами. 
З урахуванням викладеного, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст.7, 19, 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залищити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 11 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: