ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/1531/22	

Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: А.І.Ярош,
суддів Г.І.Діброви, Н.М. Принцевської, 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі 
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю   «Міжнародний аеропорт   Одеса»
на рішення   господарського суду Одеської області від 09.11.2022   року, суддя І інстанції Шаратов Ю.А., повний текст якого складено 29.11.2022 в м. Одесі
у справі:   №916/1531/22
за позовом:   Товариства з обмеженою відповідальністю   «ОНК-ГРУП»
до   Товариства з обмеженою відповідальністю   «Міжнародний аеропорт   Одеса»
про   стягнення заборгованості за Договором постачання електричної енергії споживачу   від 05.01.2021 №0501/21-1-е в розмірі 143 993,66 грн, з якої 104 603,06 грн   сума основного боргу, 17 278,13 грн   пеня, 2 175,17 грн   3 % річних, 19 937,30 грн   інфляційні втрати

ВСТАНОВИВ:
          
                    Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНК-ГРУП" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Одеса" про стягнення заборгованості в сумі 143 993,66 грн., з якої 104 603,06 грн. основного боргу, 17 278,13 грн. - пені, 2 175,17 грн. - 3 % річних, 19 937,30 грн. - втрат від інфляції, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору постачання електричної енергії споживачу від 05.01.2021 № 0501/21-1-е  щодо оплати наданих послуг.                              
Рішенням господарського суду Одеської області від 09.11.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю   Міжнародний аеропорт   Одеса   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю   ОНК-ГРУП   104   603,06 грн.   суму основного боргу, 9   855,61 грн.   пені, 2 175,17 грн.   3% річних, 19 937,30 грн.   інфляційних втрат, витрати на сплату судового збору в розмірі   2   353,23 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14   227,50 грн. Відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНК-ГРУП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Одеса" в частині стягнення суми пені в розмірі 7 422,52 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить в якій просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Скаржник вважає, що оскаржуване рішення було прийнято з порушенням норм процесуального права та без врахування його доводів. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник, зазначає, що неможливість подання додаткових доказів в суд першої інстанції був обгрунтований відповідачем, однак, не прийнятий до уваги суду. Отже, існували поважні причини відсутності додаткових доказів в обгрунтування позиції відповідача. З огляду на це, скаржник вважав, що обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав всиновленими, є недоведеними.
При цьому, скаржник посилається на те, що клопотання ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» про перехід у загальне провадження, про витребування доказів, про призначення експертизи не розглянуті судом першої інстанції. Оскаржуване рішення не містить, як згадувань про надіслані клопотання, так і обгрунтування залишення без уваги доводів Відповідача. Адже, відповідно до положень п.2 ч.3 ст.238 ГПК України описова частина рішення, зокрема, має містити інформацію щодо заяв та клопотань сторін.
Одночасно з апеляційною скаргою скаржником подані клопотання про здійснення розгляду даної справи в загальном проваджені, про витребування доказів, а саме від АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» інформацію відносно погодинного використання ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» в рамках укладеного з АТ «ДТЕК ~ЛЕКТРОМЕРЕЖІ» договору №222 від 24.09.2015р. електроенергії в точках обліку ЕІС код: 62Z0424986950876, 62Z6213904196601 за період з 01.02.2021р. по 31.10.2021 та про призначення по справі судово-економічної експертизи, перед якої поставити запитання: «Чи підтверджуються документально та нормативно розрахунки вартості постачання електроенергії, здійснені ТОВ «ОНК-ГРУП» у спірні періоди за договором постачання електричної енергії споживачу №0501/21-1-е від 05.01.2021р. з врахуванням показників погодинного споживання електричної енергії ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» наданої АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».
Щодо клопотання про здійснення розгляду даної справи в загальному провадженні, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 3 статті 12 ГПК України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до п. 2 частини 5 статті 12 ГПК України малозначними є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до абзацу 2 ч.10 статті 270 ГПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що розгляд у судовому засіданні з повідомленням учасників справи апеляційної скарги на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є правом апеляційного господарського суду, а не його обов`язком.
З огляду на викладене, враховуючи те, що клопотання скаржника про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи не містить належних та достатніх доводів щодо неможливості або недоцільності розгляду даної апеляційної скарги у справі в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами, а також те, що правова позиція заявника викладена ним безпосередньо в апеляційній скарзі, Південно-західний апеляційний господарський суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення вказаного клопотання.
Що ж до   клопотання про призначення судової економічної експертизи, то суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №910/4071/17.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Дульський проти України" зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи.
При цьому неналежне виконання стороною свого процесуального обов`язку з доведення у суді першої інстанції обставин, на які остання (сторона) посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не може бути компенсоване цим учасником судового процесу на наступних етапах розгляду справи (у судах апеляційної чи касаційної інстанцій). В іншому випадку зазначене могло б призвести до безпідставного скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку призначення експертизи на стадії апеляційного провадження та отримання відповідного експертного висновку, у справі з`явиться новий доказ, якого не було в суді першої інстанції, через те, що відповідне клопотання було подане відповідачем та відхилено судом першої інстанції, оскільки предметом спору по даній справі є вимога про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу № 0501/21-1-е від 05 січня 2021р. саме за жовтень 2021 року, а не за весь період дії договору.
З огляду на все вище зазначене, клопотання про призначення судової економічної експертизи судом апеляційної інстанції залишається без задоволення.
Також колегією суддів відхиляється клопотання скаржника про витребування доказів, а саме інформації відносно погодинного використання ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» в рамках укладеного з АТ «ДТЕК ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» договору №222 від 24.09.2015р. електроенергії в точках обліку ЕІС код 6220424986950876 та 6226213904196601за період з 01.02.2021р. по 31.10.2021, оскільки по - перше: скаржником не наведено як обставин, обумовлених ч. 1, ч. 2 ст. 81 ГПК України, які є підставою для витребування відповідних доказів судом, а також не наведено причин, з яких відповідач не міг отримати вказані докази самостійно внаслідок відмови у їх наданні запитуваним органом, як не наведено і підстав подання таких на стадії апеляційного розгляду справи з огляду на приписи ч. 3 ст. 269 ГПК України; а по-друге: предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу № 0501/21-1-е від 05 січня 2021р. лише за жовтень 2021 року, отже спірний період не стосується предмету спору.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, постановою НКРЕКП № 1439 від 16.11.2018 «Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу ТОВ «ГАЗЕНЕРГОПРОЕКТ», ТОВ «ГК ПРОМІНЬ», ТОВ «ОНК-ГРУП», АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК», ПРАТ «ТЕТІС» та ТОВ «ФОРТЕКС ЕНЕРДЖІ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ОНК-ГРУП» (код ЄДРПОУ 37872468).
Відповідно до частини шостої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається в паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформляються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.
Відповідно до пункту 3.1.8. ПРРЕЕ договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником і споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.
05.01.2021 між сторонами по справі було укладено Договір постачання електричної енергії споживачу № 0501/21-1-е (далі - Договір від 05.01.2021), за умовами пунктів 2.1, 3.1 якого постачальник ТОВ   «ОНК-ГРУП» продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є Додатком № 1 до цього договору.
Відповідно до підпункту 8 пункту 6.2 договору Споживач зобов`язується до 14 (чотирнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим, підписувати та надавати Постачальнику скановану копію підписаного зі свого боку Акту постачання-прийняття електричної енергії у розрахунковому періоді, шляхом направлення електронного листа з сканованою копією Акту постачання-прийняття електричної енергії на електронні адреси Постачальника, що вказані у пункті 14 Договору. Оригінал Акту постачання-прийняття електричної енергії Споживач надає Постачальнику до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку не надання Споживачем Постачальнику оригіналу Акту постачання-прийняття електричної енергії у встановлений строк - такий акт вважається погодженим та підписаним Споживачем.
Відповідно до п. 4 Комерційної пропозиції №0501/21-КП, Споживач зобов`язується здійснити оплату за електроенергію до початку розрахункового періоду наступним чином:
- 35 % вартості договірної величини споживання електроенергії на підставі рахунку на оплату Постачальника або самостійно, грошовими коштами на рахунок Постачальника не пізніше 10 (десятого) числа розрахункового місяця;
- 35 % вартості договірної величини споживання електроенергії на підставі рахунку на оплату Постачальника або самостійно, грошовими коштами на рахунок Постачальника не пізніше 20 (двадцятого) числа розрахункового місяця;
- 30 % вартості договірної величини споживання електроенергії на підставі остаточного рахунку на оплату Постачальника або самостійно, грошовими коштами на рахунок Постачальника не пізніше останнього числа розрахункового місяця (до 30 (тридцятого) або 31 (тридцять першого) числа розрахункового місяця згідно до календарних днів відповідного місяця постачання; у лютому - до 28 (двадцять восьмого)числа розрахункового місяця).
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку.
01.01.2019 на території Одеської області розпочав діяльність оператор системі розподілу АТ «Одесаобленерго» на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП № 1345 від 06.11.2018 «Про видачу АТ «Одесаобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії регульованим тарифом».
ТОВ «ОНК-ГРУП» приєдналося до публічного договору про розподіл АТ «Одесаобленерго» (згідно даних ЄДР з 14.09.2020 змінено назву на АТ «ДТЕК Одеські електромережі»), відповідно до якого АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як Оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам Постачальника які входять в балансуючу групу Постачальника.
Крім функцій оператора системи розподілу, АТ «ДТЕК Одеські електромережі» також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. З п. 5 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р.) та адміністратора комерційного обліку в сил (п. 10 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р.). Це означає, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату.
На даний час, на підставі пункту 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме - АТ «Одесаобленерго» (згідно даних ЄДР з 14.09.2020 змінено назву на АТ «ДТЕК Одеські електромережі»).
За розрахунковий період лютий-серпень 2021р. ТОВ «ОНК-ГРУП» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператора системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» за ці розрахункові періоди.
На виконання умов договору від 05.01.2021 позивачем були виставлені відповідачеві рахунки та складено Акти споживання електроенергії на загальну суму 10 666 737,45 грн., а саме:   1 073 011,10 грн. - від 28.02.2021 № 49 (підписаний сторонами);
1 030 831,56 грн. - від 31.03.2021 № 98 (підписаний сторонами);
970 740,72 грн. - від 30.04.2021 № 157 (підписаний сторонами);
618 268,14 грн. - від 31.05.2021 № 233 (підписаний сторонами);
877 359,00 грн. - від 30.06.2021 № 296 (підписаний сторонами);
1 332 296,10 грн. - від 31.07.2021 № 375 (підписаний сторонами);
1 559 627,77 грн. - від 31.08.2021 № 446 (підписаний сторонами);
1 376 098,67 грн. - від 30.09.2021 № 540;
1 828 504,39 грн. - від 31.10.2021 № 635.
Також, 27.09.2021р. ТОВ «ОНК-ГРУП» виставило ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» рахунок на попередню оплату №582 за електроенергію на суму 2 190 000 грн. за замовлений обсяг на жовтень 2021 року розміром у 730 000 МВт.
07.10.2021р. ТОВ «ОНК-ГРУП» із електронної поштової адреси office@onk-group.com на електронну поштову адресу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ» accounting@odessa.aeroбуло направлено акт споживання електроенергії № 540 від 30 вересня 2021 р. (роздруківка листа додається).
Листом ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ» від 13.10.2021р. за вих. №02-1564 було повідомлено ТОВ «ОНК-ГРУП» про зміну постачальника електричної енергії з 01.11.2021 р.
Листом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 29.10.2021р. за вих. № 101/19/03- 6667 було повідомлено ТОВ «ОНК-ГРУП» про надходження запиту ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ» на зміну електропостачальника з 01.11.2021р.
05.11.2021р. ТОВ «ОНК-ГРУП» із електронної поштової адреси office@onk-group.com на електронну поштову адресу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ» accounting@odessa.aeroбуло направлено акт споживання електроенергії № 635 від З 1 жовтня 2021 р. (роздруківка листа додається).
Відповідачем частково було сплачено за поставлену електричну енергію в розмірі 10 562 134,39 грн., що підтверджується Бухгалтерською довідкою позивача від 16.09.2022.
Проте, станом на 17.11.2021р. споживачем не було здійснено повний розрахунок із постачальником за спожитий обсяг електричної енергії за жовтень 2021 року та не сплачено грошові кошти у розмірі 104 603, 06 грн (10 666 737,45 - 10 562 134,39 = 104 603,06).
Претензію за вих. № 1711-1/21 від 17.11.2021р. ТОВ «ОНК-ГРУП» надісланою на адресу ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» вимагало погасити наявну заборгованість у розмірі 104 603, 06 грн (не пізніше ніж до 24.11.2021 року. (копія претензії та доказів направлення наявні в матеріалах справи).
У відповідь на вказану претензію за вих. № 02-1759 від 23.11.2021р., ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» зазначало, що відповідно до розрахунку вартості за електроенергію, спожиту в розрахунковому періоді, не погоджується з наданим ТОВ «ОНК-ГРУП» розрахунком та вказує, що, на думку, ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» фактична сума до сплати з лютого по серпень 2021 року менше ніж було нараховано ТОВ «ОНК-ГРУП».
Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.
Відповідно ч.ч. 1, 2 статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Згідно з ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.ч. 1, 2 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
За приписами статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що в порушення підпункту 8 пункту 6.2. договору ТОВ «Міжнародний аеропорт» до 14 числа місяця, наступного за розрахунковим, а саме до 14.10.2021 - за вересень 2021р. та до 14.11.2021р. - за жовтень 2021р., не було надано ТОВ «ОНК-ГРУП» скановані копії підписаних зі свого боку Актів постачання-прийняття електричної енергії у розрахункових періодах, а відповідно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, а саме до 20.10.2021 - за вересень 2021р. та до 20.11.2021р. - за жовтень 2021р., не було надано підписаних оригіналів актів споживання Актів постачання-прийняття електричної енергії у розрахункових періодах.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, акти споживання електроенергії № 540 від 30 вересня 2021р. на суму 1 376 098,67 грн. та № 635 від 31 жовтня 2021р. на суму 1 828 504,34 грн. вважаються погодженими та підписаними Споживачем.
При цьому, місцевим судом правомірно не було прийнято до уваги складену в односторонньому порядку бухгалтерську довідку від 11.08.2022 № 04-357 надану відповідачем, оскільки вона не є належним та допустимим доказом для підтвердження обсягів та вартості споживаної електричної енергії, оскільки обсяги спожитої відповідачем електричної енергії у спірному періоді підтверджується листом ДТЕК Одеські Електромережі від 24.10.2022 № 21/343.
Як вже було зазначено вище, відповідач повинен був перерахувати ТОВ «ОНК-ГРУП» грошові кошти в порядку і строки, визначені у пункті 4 Комерційної пропозиції, за змістом якого, Споживач зобов`язується здійснити оплату за електроенергію до початку розрахункового періоду наступним чином:
- 35% вартості договірної величини споживання електроенергії на підставі рахунку на оплату Постачальника або самостійно, грошовими коштами на рахунок Постачальника не пізніше 10 (десятого) числа розрахункового місяця;
- 35% вартості договірної величини споживання електроенергії на підставі рахунку на оплату Постачальника або самостійно, грошовими коштами на рахунок Постачальника не пізніше 20 (двадцятого) числа розрахункового місяця;
- 30% вартості договірної величини споживання електроенергії на підставі остаточного рахунку на оплату Постачальника або самостійно, грошовими коштами на рахунок Постачальника не пізніше останнього числа розрахункового місяця (до 30 (тридцятого) або 31 (тридцять першого) числа розрахункового місяця згідно до календарних днів відповідного місяця постачання; у лютому - до 28 (двадцять восьмого)числа розрахункового місяця).
Як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту споживання електричної енергії № 635 від 31.10.2021, фактично спожитий обсяг електричної енергії за жовтень 2021 року станом на кінець місяця виявився менший ніж замовлений Споживачем на жовтень 2021 р. і фактично сума до сплатити складала 1 828 504,39 грн.
За умовами спірного договору та Комерційної пропозиції у разі переплати зі сторони Споживача за даними фактично спожитих обсягів електричної енергії, надлишково сплачені кошти повертаються Споживачеві у строк, що не перевищує 5 днів з моменту отримання такого звернення та підписання сторонами акту звірки взаємних розрахунків у письмовому вигляді.
Враховуючи, що відповідачем частково було сплачено за поставлену електричну енергію в розмірі 10 562 134,39 грн., що підтверджується Бухгалтерською довідкою Позивача від 16.09.2022, а також не було здійснено повний розрахунок за спожитий обсяг електричної енергії за жовтень 2021 року, колегія суддів погоджується з обгрунтованим висновком мсцевого суду про стягнення з відповідача 104 603,06 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію.
При цьому, колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем розрахунок вартості не відповідає умовам п. 5.3 договору, оскільки у ньому не врахувано п. 3 Комерційної пропозиції №0501/21-КП.
Згідно з умовами п. 3 Комерційної пропозиції №0501/21-КП за результатом постачання електричної енергії Споживачу у відповідному розрахунковому періоді, а також при визначенні попередньої оплати за наступний розрахунковий період, розрахунок вартості електричної енергії здійснюється за відповідною формулою, яку відповідачем не було враховано при здійсненні власного розрахунку.
Також колегія суддів враховує наявне у справі листування між сторонами стосовно надання роз`яснення щодо порядку розрахунку та розрахунковою сумою Акту споживання електроенергії № 635 від 31.10.2021р., Акту споживання електроенергії № 540 від 30.09.2021р. та Рахунку на оплату від 27.09.2021р. та надані на запит позивача АТ «ДТЕК «Одеські електромережі» погодинні графіки групи А ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» за вересень та жовтень 2021 р., відповідно до яких за вересень 2021 р. зазначено загальний обсяг споживання 448,967 квт.год, за жовтень - 514,990 квт.год, що повністю відповідає обсягу, зазначеному у таблицях загального споживання електричної енергії ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» за вересень та жовтень 2021 р.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 06.10.2022р. на електронну адресу співробітника ТОВ "ОНК-ГРУП" надійшов лист ДТЕК «ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» із зазначенням того, що на запит ТОВ "ОНК-ГРУП" №20-09/1 від 20.09.2022р. було надано погодинні графіки навантаження ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» по групі А за вересень та жовтень 2021р. по фактичним даним Версії 2. Погодинні графіки навантаження, які були надані раніше це оперативна інформація по Версії 1.
У зв`язку із необхідністю отримання інформації щодо додаткового підтвердження вищезазначених обставин ДТЕК «ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» у відповіді за вих. № 21/343 від 24.10.2022р. зазначало про те, що «АТ« ДТЕК «Одеські Електромережі» надало погодинні графіки навантаження по ТОВ «МіждународнийАеропорт «ОДЕСА» по групі А за вересень-жовтень 2021 року, що становить у вересні 471 719 кВт *год (група А - 448 967 кВт*год), у жовтні 532 781 кВт*год ( група А - 514 990 кВт*год), які відповідають фактичним даним по Версії 2. Погодинні графіки навантаження, які були надані ТОВ «ОНК-Груп» у вересні та жовтні 2021 року - це оперативна інформація по Версії 1. Об`єм у вересні 2021р. по групі А - 433 817 кВт*год, у жовтні 2021 р. - 548 693 кВт*год.
Крім функцій оператора системи розподілу, АТ «ДТЕК Одеські електромережі» також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р.) та адміністратора комерційного обліку в сил (п. 10 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р.). Це означає, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату.
На даний час, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме - АТ «Одесаобленерго» (згідно даних ЄДР з 14.09.2020р. змінено назву на АТ «ДТЕК Одеські електромережі»).
З огляду на наведене, АТ« ДТЕК «Одеські Електромережі» було в повному обсязі підтверджено обсяг споживання ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» за вересень та жовтень 2021р, що повністю співпадає із даними, які використовувались ТОВ "ОНК-ГРУП" для розрахунку вартості електричної енергії відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу №0501/21-1-е від 05.01.2021р.
За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачеві на підставі п. 9.2 договору пеню у розмірі 17 278,13 грн. за період з 28.12.2021 по 11.01.2021 та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 2 175,17 грн. - 3 % річних за період з 01.11.2021 по 11.07.2022 та 19 937,30 грн. - втрат від інфляції за періоди з листопада 2021р. по червень 2022р. 
Статтею 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу. 
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.          Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до пункту 9 Комерційної пропозиції та пункту 9.2 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, зокрема несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування, які передбачені чинним законодавством України за весь час прострочення, а саме пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, за кожен день прострочення, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.
Здійснивши власний розрахунок заявленої до стягнення суми пені судом першої інстанції правомірно та обгрунтовано було встановлено, що пеня за прострочення оплати за договором від 05.01.2021 за періоди з 01.11.2021 по 01.05.2022, з урахуванням норм частин шостої статті 232 Господарського кодексу України, складає 9 855,61 грн.
У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до вимог ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і договір є обов`язковим до виконання.
Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Таким чином, оскільки факт порушення встановленого умовами договору оренди строку виконання грошового зобов`язання з боку відповідача є встановленим, і останнім не заперечується, то, відповідно, і вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції та відсотків  річних є обґрунтованою. 
За результатами перевірки обчислених позивачем розрахунків процентів річних та втрат від інфляції судом першої інстанції вірно встановлено, що вони відповідають умовам укладеного сторонами договору та чинному законодавству, є арифметично вірними, і відповідачем не спростовані як в цілому, так і за їх складовими, доводи відповідача не містять власного контррозрахунку, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з правомірним висновком місцевого суду про задоволення позову в частині стягнення 104 603,06 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 9 855,61 грн. - пені, 2 175,17 грн. - 3 % річних, 19 937,30 грн. - інфляційних втрат.
З приводу доводів скаржника про те, що суд першої інстанції не провів розгляд справи   в загальному провадженні   із викликом сторін, судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2022р. до господарського суду Одеської облстві від ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» надійшло клопотання про перехід із спрощеного в загальне позовне провадження, яке мотивоваго необхідністю об`єктивного повного та всебічного розгляду справи, використання спеціальних знань та ініціюванням подати клопотання про проведення експертизи.
Згідно зі ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Частиною 3 ст. 12 ГПК України унормовано, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України передбачено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, справи, у яких ціна позову не перевищує 248100,00 грн.
За змістом ст 247 ГПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:
1) ціну позову;
2) значення справи для сторін;
3) обраний позивачем спосіб захисту;
4) категорію та складність справи;
5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;
6) кількість сторін та інших учасників справи;
7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;
8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи:
1) про банкрутство;
2) за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;
3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій);
4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції;
6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю);
7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна;
8) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
9) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3-8 цієї частини.
Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову, відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас, скаржник за змістом вищезазначеного клопотання не зазначив жодного із вищеперелічених пунктів щодо необхідності і доцільності розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження.
За змістом ч.ч. 2 - 4 ст.250 ГПК України у випадку, передбаченому ч. 2 ст.247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження, якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі. Якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
Оскільки в даному позові позивачем заявлено вимоги про стягнення 107922,11 грн., ця справа згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України є малозначною в силу закону (тобто такою, де сума вимог не перевищує 248100 грн 00 коп.).
Враховуючи викладене, дана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.
Окрім зазначеного, колегією суддів встановлено, що протокольною ухвалою господарського суду Одеської області від 12.09.2022р. постановлено призначити справу № 916/1531/22 до розгляду в загальному позовному провадженні, з урахуванням чого відповідачем було подано клопотання ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» від 10.08.2022р. по справі № 916/1531/22 про призначення експертизи.
Отже, доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не провів розгляд справи в загальному провадженні колегією суддів не приймаються до уваги як помилкові та безпідставні.
Також, в апеляційній скарзі скаржник посилається на необґрунтованість суду у відмові в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи підтверджується документально та нормативно розрахунки вартості постачання електроенергії, здійснені за договором договору постачання електричної енергії споживачу № 0501/21-1-е від 05 січня 2021р. з врахуванням показників погодинного споживання електричної енергії ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», наданих АТ ДТЕК».
Судова колегія не погоджується із даними твердженнями скаржника та зазначає, що ст. 99 ГПК України передбачені умови, при сукупності яких, суд за клопотанням учасника (учасників) справи або з власної ініціативи призначає експертизу.
Такими умовами є: з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Відповідач за змістом клопотання посилався на те, що проведення експертизи необхідно для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Судова експертиза призначається судом лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.05.2018 у справі №910/14879/17.
Експертиза призначається судом у тому випадку, коли неможливо встановити певні обставини справи іншими засобами доказування.
Так, предметом спору по даній справі є вимога про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу № 0501/21-1-е від 05 січня 2021р. за жовтень 2021 року.
Проте, зі змісту клопотання про призначення експертизи, відповідач просить суд призначити судово-економічну експертизу щодо розрахунку вартості постачання електричної енергії за весь період дії договору.
При цьому, відповідач надає бухгалтерську довідку із власним розрахунком і за змістом цієї ж довідки вказує на те, що неможливо виокремити, яка електроенергія була безпосередньо продана нам за кожну конкретну годину протягом дня, тижня, місяця або кварталу.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови відповідачу в задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.
У даному апеляційному провадженні колегія суддів не вбачає підстав для призначення судової економічної експертизи з урахуванням того, що належні і допустимі докази, необхідні для вирішення спору, наявні у справі. Їх колегія оцінює в межах своїх повноважень, визначених ст. 269 ГПК України і висновок експерта для вірного вирішення спору у даній справі не є необхідним.
Також,  12.08.2022р. ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» на адресу господарського суду Одеської області направлено клопотання ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» від 10.08.2022р. по справі № 916/1531/22 про витребування доказів, а саме: витребувати від АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (інформацію відносно погодинного використання ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» в рамках укладеного з АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» договору №222 від 24.09.2015р. електроенергії в точках обліку ЕІС код 6220424986950876 та 6226213904196601 за період з 01.02.2021р. по 31.10.2021р. (включно)».
Водночас, колегія суддів ще раз наголошує на тому, що період з 01.02.2021р. до 31.08.2021р. не стосується предмету спору, за даний період сторонами підписані акти споживання електроенергії за лютий-серпень 2021р. без будь-яких зауважень, заборгованість сформувалась у зв`язку із несплатою в повному обсязі грошових коштів за постачання електричної енергії споживачу № 0501/21-1-е від 05 січня 2021р. за жовтень 2021 року,
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на адвокатські запити представника ТОВ «ОНК-ГРУП» АТ « ДТЕК «Одеські Електромережі» було в повному обсязі підтверджено обсяг споживання ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» за вересень та жовтень 2021р, що повністю співпадає із даними, які використовувались ТОВ "ОНК-ГРУП" для розрахунку вартості електричної енергії відповідно до Договору про постачання електричної енергії споживачу №0501/21-1-е від 05.01.2021р.
Щодо суті поданої заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Наведені норми процесуального закону визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на принципі обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.
   Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ст. 1 вказаного Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
За приписами ст. 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).
Разом із поданням відзиву на апеляційну скаргу, ТОВ «ОНК-ГРУП» зазначало, що попередній ( орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 10 000 грн. (витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції).
Частиною 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Водночас, скаржник відповідно до ст. 126 не звертався до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності   адвокатських витрат   (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2023р. між ТОВ «ОНК-ГРУП» та Адвокатським об`єднанням «ОВІС ЛІГ АЛ» було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 09/22-юр від 10.01.2023р., відповідно до п.п. 1.1-1.3 ТОВ «ОНК-ГРУП» (КЛІЄНТ) доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ приймає на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу, визначену п. 1.2 Договору, а КЛІЄНТ зобов`язується її прийняти та оплатити у повному обсязі. Під професійною правничою допомогою (далі - послуги) сторонами розуміються будь-які юридично значимі дії, вчинені старшими партнерами, партнерами, адвокатами та помічниками адвокатів АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ в інтересах КЛІЄНТА у спірних правовідносинах останнього з ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» (код ЄДРПОУ 37947040) в рамках розгляду Південно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» на рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2022р. у справі № 916/1531/22 за позовом ТОВ "ОНК-ГРУП" до ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» про стягнення заборгованості договору про постачання електричної енергії споживачу №0501/21-1-е від 05.01.2021р.
Відповідно до п.п. 2.1-2.3 договору, за послуги (професійну правничу допомогу), надані КЛІЄНТУ в межах даного Договору, останній сплачує АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ фіксований гонорар. Розмір гонорару КЛІЄНТУ в межах даного Договору послуги (професійну правничу допомогу) складає 10 000 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) та не залежить від фактичного обсягу наданих послуг (професійної правничої допомоги). Гонорар, передбачений п.п. 2.1, 2.2 даного Договору, сплачується КЛІЄНТОМ на користь АДВОКАТСЬКОГО ОБ`ЄДНАННЯ протягом 3-х банківських днів з дня складення повного тексту судового рішення Південно-західного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» на рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2022р. у справі № 916/1531/22 за позовом ТОВ "ОНК-ГРУП" до ТОВ «МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ «ОДЕСА» про стягнення заборгованості договору про постачання електричної енергії споживачу №0501/21-1-е від 05.01.2021р. 
01.12.2022р. Адвокатським об`єднанням «ОВІС ЛІГАЛ» було виставлено рахунок № 40/22 від 01.12.2022р. по договору про надання професійної правничої допомоги № 07/22-юр від 20.06.2022р., який 16.01.2023р. ТОВ "ОНК-ГРУП" було сплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 70 від 16.01.2023р.
За змістом ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн, з огляду на те, що такі витрати є обґрунтованими, співмірними зі складністю справи, виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), відповідають критерію реальності таких послуг, розумності їх розміру.
Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.
Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58). 
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.  
Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 09.11.2022 року у справі                       № 916/1531/22 залишити без змін. 
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНК-ГРУП» про розподіл судових витрат задовольнити.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт Одеса» (65054, Одеська обл., місто Одеса, вул. Центральний аеропорт, буд.2 ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 37947040) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНК-ГРУП» (65026, Одеська область, м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 11, корп. А код ЄДРПОУ 37872468) 10 000 грн. витрат на правову допомогу.
Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                              А.І. Ярош

Судді                                                                                                      Г.І. Діброва

                                                                                                               Н.М. Принцевська