справа № 991/112/23
провадження №11-сс/991/208/23

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м.Київ

       Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2023 року про відмову у задоволенні скарги,
ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановлені судом обставини. 
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівництва Офісу Генерального прокурора, уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (надалі - САП), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
Висновки слідчого судді щодо відмови у задоволенні скарги мотивовані незазначенням у скарзі та заяві про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 будь-яких обставин, які б вказували на вчинення керівництвом Офісу Генерального прокурора, уповноваженими особами НАБУ та САП дій із зловживанням владою або використанням службового становища з метою одержання неправомірної вигоди, що в свою чергу є умовою для здійснення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст.364 КК. Крім того, ОСОБА_5 просив внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.191, 364, 366, 367, 382 КК, проте слідчий суддя прийшов до висновку про те, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.366, 367, 382 КК, не належать до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а відповідно і до сфери здійснення судового контролю слідчими суддями Вищого антикорупційного суду, відповідно до вимог ч.1 ст.33-1 КПК. Умовою підсудності кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 КК, є вчинення такого злочину шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, проте зі змісту скарги, а також з доданих до неї матеріалів неможливо встановити наявність такої ознаки складу злочину, а кримінальне правопорушення за ст.191 КК у даному випадку також не належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Вимоги апеляційної скарги і доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді,  ОСОБА_5  звернувся з апеляційною скаргою, за якою просить суд прийняти її до розгляду, зобов`язати відповідальних посадових осіб, зокрема Офісу Генерального прокурора, НАБУ та САП невідкладно внести відомості викладені в його заявах щодо неправомірних дій посадових осіб до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та надати витяг. Крім того, просить зобов`язати вищезазначених посадових осіб відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, визнати його потерпілим.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_5 посилаючись на норми КПК, які на його думку чітко встановлюють обов`язок уповноважених осіб щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення (ст.214 КПК), зазначив, що слідчий суддя безпідставно здійснив розгляд скарги без його участі, при цьому не надав належної оцінки зазначеним у скарзі доводам, відмовивши у її задоволенні. 
Також в апеляційній скарзі особа просить поновити строк апеляційного оскарження через отримання оскаржуваної ухвали поза його межами.

Позиції учасників провадження.
Прокурор та особа, яка подала скаргу в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомили, проте суд згідно з положеннями ч.4 ст.405 КПК вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників провадження.

Мотиви суду.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду відповідно до ч.1 ст.117 КПК.
У випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказані обставини за їх клопотанням можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК (постанова ОП ККС ВС від 27 травня 2019 року по справі №461/1434/18).
З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з викликом особи, яка її оскаржує, тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді обраховується з дня її проголошення, тобто з 07 лютого 2023 року. Відповідно до даних трекінгу АТ «Укрпошта» та маркування поштового конверту з апеляційною скаргою поштове відправлення прийняте поштовим відділенням 01 березня 2023 року, що є датою звернення з апеляційною скаргою. За наведеної обставини, строк апеляційного оскарження є порушеним. Разом з тим, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з мотивів необізнаності зі змістом ухвали до моменту її отримання 27 лютого 2023 року, вказана дата вручення оскаржуваної ухвали підтверджується відомостями наявними в матеріалах провадження. 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає за можливе вважати причиною пропуску особою строку апеляційного оскарження необізнаність особи з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, а отже поважною причиною пропущення строку апеляційного оскарження, у зв`язку з чим, з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження та на доступ до правосуддя, клопотання ОСОБА_5 слід задовольнити, поновивши особі строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 лютого 2023 року.
За положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні.
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК).
На досудовому провадженні згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Вищого антикорупційного суду зі скаргою на бездіяльність керівництва Офісу Генерального прокурора, уповноважених осіб НАБУ та САП, в обґрунтування якої вказав на порушення вимог ст.214 КПК щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 30 грудня 2022 року про кримінальні правопорушення за ст.191, 364, 366, 367, 382 КК стосовно керівника Офісу Генерального прокурора, Голови Ради суддів України, відповідальних посадових осіб Великої Палати Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, Етичної ради та НАБУ. 
Зі змісту заяви від 30 грудня 2022 року слідчим суддею не встановлено фактичних даних, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення, зокрема, вказаними особами корупційних кримінальних правопорушень.
При перегляді оскаржуваної ухвали колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, дослідивши надані матеріали, погоджується з мотивами та висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі від 07 лютого 2023 року щодо відмови у задоволенні скарги на бездіяльність керівництва Офісу Генерального прокурора, уповноважених осіб НАБУ та САП, при цьому, оцінюючи обґрунтованість доводів апеляційної скарги, враховує таке.
Чинним КПК закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.1 ст.214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 ст.214 КПК).
Проте така процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
До ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК).
Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ №9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що викладені в ньому обставини не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року №298). Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться, зокрема, відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.
За ч.1 ст.2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18), за якою "...положеннями ст.3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....."
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
В аспекті викладеного такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 від 17 червня 2020 року, згідно з п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог положень ст.214 КПК, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зі змісту заяви від 30 грудня 2022 року не вбачається вагомих обставин, які можуть свідчити про вчинення, зокрема, корупційних кримінальних правопорушень, що належать до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду. Крім того, слідчим суддею в оскаржуваному рішенні, наведено доводи з якими погоджується колегія суддів, що умовою підсудності кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 КК Вищому антикорупційному суду є вчинення такого злочину шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, проте, зі змісту скарги, а також з доданих до неї матеріалів неможливо встановити наявність такої ознаки складу злочину. Також слідчим суддею правомірно враховано, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.366, 367, 382 КК, не належать до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а відповідно і до сфери здійснення судового контролю слідчими суддями Вищого антикорупційного суду. 
Таким чином, відомості за заявою від 30 грудня 2022 року не підлягають внесенню до ЄРДР.
Щодо розгляду скарги по суті та постановлення ухвали слідчим суддею за відсутності особи, яка її подала, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Так, слушними є посилання особи на розгляд скарги за його відсутності, однак у даному випадку, на переконання колегії суддів, розгляд слідчим суддею скарги обумовлений необхідністю своєчасного її розгляду з урахуванням вимог ч.2 ст.306 КПК. Разом з цим, як вбачається з матеріалів провадження, 13 січня 2023 року після отримання матеріалів скарги слідчим суддею здійснено виклик ОСОБА_5 у призначені на 18 січня та 07 лютого 2023 року судові засідання, зокрема направленням повістки про виклик у судове засідання та публікацією повістки про виклик на офіційному веб-сайті Вищого антикорупційного суду. До початку судового засідання призначеного на 07 лютого 2023 року до суду надійшли конверти з вказаними повідомленнями з відмітками про неможливість їх вручення (адресат відсутній за вказаною адресою). Крім того, слідчим суддею здійснювався виклик особи за зазначеним особою у скарзі телефоном, проте абонент на виклики не відповідав. Таким чином посилання ОСОБА_5 про безпідставний розгляд скарги у його відсутність спростовуються матеріалами провадження. 
Колегія суддів вважає недотримання слідчим суддею положень вимог кримінального процесуального закону щодо обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, однак, враховуючи обставини справи, приходить до висновку, що в даному випадку відступ від зазначеного положення здійснено саме з метою дотримання вимог ч.2 ст.306 КПК та не є істотним порушенням КПК, оскільки не впливає на правильність та обґрунтованість судового рішення. 
Вимоги апеляційної скарги щодо зобов`язання певних посадових осіб відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, визнати його потерпіли виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції та не можуть бути предметом розгляду.
Також в апеляційній скарзі містяться інші аргументи ОСОБА_5 , які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6§1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення
Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги процесуального законодавства, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування рішення слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання  ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2023 року.
Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 лютого 2023 року про відмову у задоволенні скарги залишити без змін.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

___________                                  ___________                         ___________
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                         ОСОБА_3