Ухвала
06 січня 2023 року
м. Київ
справа № 185/680/22
провадження № 61-253ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року  ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» і просила суд стягнути з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь її користь 390 000, 00 грн відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 06 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ«ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 120 000, 00 грн моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. 
В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
04 січня 2022 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» засобами електронного зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 06 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 06 грудня 2022 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, 
оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судові рішення у цій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню у відповідності до положень ЦПК України.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
У відповідності до пункту «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися у тих справах, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справах, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. При цьому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати, що справа відповідає вказаним цілям. 
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, 
яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята   статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у цій справі становить 390 000, 00 грн, тобто суму, яка станом на 
01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000, 00 грн).
Виходячи з положень вищенаведених процесуальних норм, застосування яких є передбачуваним для особи, яка подала касаційну скаргу, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
У касаційній скарзі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зазначає, що касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника. Вказує, що на момент звернення позивача до суду із цим позовом про стягнення моральної шкоди неможливо встановити чи перевищує ціна позову сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судова практика у справах щодо стягнення відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівнику внаслідок втрати ним працездатності у зв'язку із професійним захворюванням або нещасним випадком на виробництві, значно різниться. Суперечлива судова практика, на думку заявника, призводить до ситуації правової невизначеності в питанні встановлення розміру моральної шкоди під час розгляду аналогічних справ. Звертає увагу, що подання позовів про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок втрати працездатності, має непоодинокий характер.Безпідставне завищення грошової компенсації моральної шкоди негативно впливатиме на фінансовий стан підприємства, фонд оплати праці працівників та рівень сплати податків.
Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, оспорену заявником суму, встановлені судами попередніх інстанцій обставини, зокрема ступінь втрати працівником працездатності (60 %), а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.
Незгода заявника з розміром відшкодування моральної шкоди, який визначається з урахуванням конкретних обставин справи та наданих сторонами доказів у їх сукупності, не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, а також про наявність значного суспільного інтересу у цій справі.
Незгода ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з оскаржуваними судовими рішеннями не свідчить про те, що справа має виняткове значення для відповідача.
Вказані вище висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у справах № 185/8520/21, № 185/8498/21,                                         № 194/1657/21.
Таким чином, обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало касаційну скаргу на судові рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої            статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 06 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 06 грудня 2022 року у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                        Є. В. Синельников
                                                                                                                     С. Ф. Хопта
                                                                                                                     В. В. Шипович