ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/8397/18  Номер провадження 22-ц/814/269/23	Головуючий у 1-й інстанції Шелест І.М.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Гальонкіна С.А.,
суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,
при секретарі Гречці Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за борговою розпискою,

В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за борговою розпискою.
Позов обґрунтовано тим, що 15 січня 2017 року позивач передав відповідачу в якості позики грошові кошти у загальній сумі 43 000,00 доларів США. Передача грошових коштів підтверджується двома окремими борговими розписками наданими відповідачем позивачу 15 січня 2017 року, а саме: борговими розписками на суму 33 000, 00 доларів США та на 10 000, 00 доларів США. Позивач свої зобов`язання щодо передачі грошових коштів відповідачу у сумі 43 00, 00 доларів США виконав у повному обсязі, а відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення позивачу грошових коштів у повному обсязі не виконав, а лише частково (сплатив 1500,00 доларів США). 28 березня 2017 року позивач вручив особисто відповідачу лист щодо врегулювання спору, за яким вимагав у відповідача на протязі 30 днів з часу отримання вимоги, повернути грошові кошти. У липні 2017 позивач повторно направив відповідачу претензію з вимогою повернути позичені грошові кошти. Вимогу про повернення коштів відповідач проігнорував та грошові кошти не сплатив. Вказану суму боргу позивач і просить стягнути з відповідача.
Просив стягнути з  ОСОБА_1 на його користь 41 500,00 доларів США та покласти на відповідача судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розпискою задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 41500,00 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8 810,00 грн.
10 листопада 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харків від 21 жовтня 2019 року
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харків від 14 червня 2021 року поновлено   ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.
Заяву   ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харків від 21 жовтня 2019 року по цивільній справі № 646/8397/18 за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1   про стягнення заборгованості за розпискою залишено без задоволення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 оскаржила заочне рішення в апеляційному порядку. Просила рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаєтеся на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зазначає, що не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Розгляд справи без її участі позбавив її права висловити власну позицію щодо справи, та подати необхідні докази. Вказує, що розписки були написані при інших обставинах, в інший час та сума в розписках не відповідає фактично отриманим коштам. Крім того, розписки були написані під тиском та погрозами.
Доводи відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Лисенко А.О. посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи, 15 січня 2017 року  ОСОБА_1 було написано дві розписки про отримання від ОСОБА_2 коштів у розмірі 33 000 доларів США та 10 000 доларів США. Зобов`язалася повернути до 31 січня 2017 року. 
У зв`язку з невиконанням даного зобов`язання ОСОБА_2 звернувся до  ОСОБА_1 з листом про врегулювання спору у досудовому порядку, який остання отримала власноручно28 березня 2017 року.
У позовній заяві позивач зазначає про повернення йому коштів в рахунок заборгованості в розмірі 1500 доларів США. 
Однак. враховуючи, що кошти в розмірі 41500 доларів США йому повернуті не були ОСОБА_2 звернувся з відповідним позовом до суду.
Позиція суду апеляційної інстанції
Щодо повідомлення  ОСОБА_1  про розгляд справи судом першої інстанції
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідно до відмітки на поштовому конверті повістка до суду на 13 год. 00 хв. 29 жовтня 2019 року була повернута до суду за закінченням встановленого строку зберігання. 
При цьому довідка про доставку SMS повідомлення не може свідчити про належне повідомлення відповідача, оскільки матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 вказувала зазначений в довідці номер телефону, як її контактний. Номер, на який було відправлено повідомлення про виклик вказав позивач, при цьому жодних доказів, які б підтверджували, що він належить саме ОСОБА_1 суду надано не було.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
Щодо розгляду справи по суті
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При розгляді справи судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження доводи наведені в апеляційні скарзі щодо написання розписок за інших обставинах, в інший час, під тиском та погрозами. Жодних доказів на підтвердження викладено в апеляційній скарзі позиції відповідачем не надано. Також ОСОБА_1  не надано доказів того, що  сума зазначена в розписках не відповідає фактично отриманим коштам.
Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанцій правильно встановив, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, при цьому позичальником у визначені строки кошти, отримані у позику повністю не повернуті, що свідчить про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми неповернутої заборгованості, а саме 41500 доларів США. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року слід скасувати.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за борговою розпискою задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 41500,00 доларів США.
Щодо судових витрат
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи задоволення позовних вимог  ОСОБА_2 в повному обсязі, на його користь підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подачу позову у розмірі 8 810,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року – скасувати.
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за борговою розпискою - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 41500,00 доларів США.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений останнім за подачу позову у розмірі 8 810,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2023 року

Головуючий                         С.А. Гальонкін 

Судді                         Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова