ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1146/23 Справа № 199/9126/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року в цивільній справі номер 199/9126/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом зі спадкоємця,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом зі спадкоємця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору №DNH4KP85730245 від 07.04.2006 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5330,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.04.2009 року. На підставі договору №DNXRRX11120014 від 17.02.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2730,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2007 року. 
ОСОБА_2 підтвердив свою згоду, що підписана ним Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір. Позичальник зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним у терміни та на умовах, що передбачені договором. 
Позивач свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_2 доступ до коштів на його картковому рахунку. Однак, ОСОБА_2 своїх обов`язків за угодою не виконав, оскільки кредитні кошти витратив та не повернув. 
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач зазначає, що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 . 
Оскільки відповідачка не відмовилася від спадщини, то саме на неї покладається зобов`язання задоволення вимог кредиторів. Станом на дату смерті позичальника за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 4 292,18 грн за кредитним договором №DNH4KP85730245 від 07.04.2006 року та 2740,01 грн за кредитним договором №DNXRRX11120014 від 17.02.2007 року, яку позивач просив стягнути з відповідачки разом із судовими витратами у сумі 1762,00 грн.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2018 року цивільну справу передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом зі спадкоємця – відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодився позивач АТ КБ «ПриватБанк», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням процесуального та матеріального права.
Вважає, що відповідачка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2 , до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, не відмовилась від спадщини в передбачені цивільним законодавством строки.
Зазначає, що висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Оскільки відповідачка до суду не з`явилась, заперечень чи відзиву на позов не надавала, не навела доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця, тому на ній лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця.
Відзив від відповідачки ОСОБА_1 в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були 
досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 07.04.2006 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №DNH4KP85730245, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5330,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.04.2009 року (а.с. 13-13 зворот).
17.02.2007 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №DNXRRX11120014, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2730,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.12.2007 року (а.с. 14). 
Позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ в Дніпропетровській області 05.03.2007 року, актовий запис №445 (а.с. 21).
Виходячи з розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, станом на 18.06.2018 року та 21.05.2018 року за померлим ОСОБА_2 утворилася заборгованість у сумі 4292,18 грн за кредитним договором №DNH4KP85730245 від 07.04.2006 року та 2740,01 грн за кредитним договором №DNXRRX11120014 від 17.02.2007 року (а.с. 10-12, 7-9).
З претензії кредитора від 21.11.2012 року вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» зверталось до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори про надання інформації щодо спадкової справи померлого ОСОБА_2 , включення кредиторських вимог в спадкову масу та повідомлення спадкоємців про наявність заборгованості перед банком (а.с. 24-25).
Інформацією наданою Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою №4538/02-14 від 12.12.2012 року повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , було заведено спадкову справу №1481/2012 згідно претензії кредитора – ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21.11.2012 року. У випадку видачі свідоцтва про право на спадщину ПАТ КБ «ПриватБанк» буде направлено повідомлення (а.с. 26).
З листа-претензій від 16.05.2018 року вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» звертався до ОСОБА_1 з вимогами про погашення заборгованості після померлого ОСОБА_2 в розмірі 7032,19 грн (а.с. 27).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.
Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про 
право на спадщину на нерухоме майно.
Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Отже, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Судом встановлено, що 07.04.2006 року та 28.02.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитні договори №DNH4KP85730245 та №DNXRRX11120014, згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання заяв позичальника.
Станом на 18.06.2018 року та 21.05.2018 року заборгованість ОСОБА_2 перед АТ КБ «Приватбанк» за зазначеними кредитними договорами становить 7032,19 грн, а саме: 4292,18 грн за кредитним договором №DNH4KP85730245 від 07.04.2006 року та 2740,01 грн за кредитним договором №DNXRRX11120014 від 17.02.2007 року.
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ в Дніпропетровській області 05.03.2007 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На претензію кредитора – ПАТ КБ «ПриватБанк» Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора повідомила позивача, що спадкову справу після смерті ОСОБА_2 ,, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено по претензії ПАТ КБ «Приватбанк».
16.05.2018 року АТ КБ «Приватбанк» направив відповідачці лист-претензію з вимогами щодо погашення боргу померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Звертаючись з позовом до суду, позивач послався на те, що відповідачка була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті.
Проте, в обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», не навів доказів про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.
Інформацією наданою Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою №4538/02-14 від 12.12.2012 року повідомлено, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу №1481/2012 згідно з претензією кредитора – ПАТ КБ «ПриватБанк» від 21.11.2012 року. 
Як вбачається з копії спадкової справи №1481/2012, зазначена справа не містить заяв про прийняття спадщини (а.с. 132-141).
Доказів наявності належного спадкодавцю ОСОБА_2 будь-якого рухомого чи нерухомого майна суду не надано.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів, що на момент відкриття спадщини померлому ОСОБА_2 належало майно, що мало бути успадковане, а відповідачка, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за правилами частини третьої статті 1268 ЦК України прийняла спадщину. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою не надано доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця та на неї лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця є безпідставними, оскільки суд, дотримуючись принципу диспозитивності, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин на які особа посилається, як на підставу своїх вимог, покладається саме на цю особу.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Підстав для скасування судового рішення не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Крім того, згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати позивача АТ КБ «Приватбанк» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2021 року– без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 27 лютого 2023 року.

Суддя: