ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2976/23 Справа № 204/5391/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко  Е. Л.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

               головуючого - судді Демченко Е.Л.
               суддів – Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року по справі за заявою  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и л а:

       У липні 2022 року  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження з урахуванням вимог частини 3 статті 293 ЦПК України.
       Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року відповідну заяву було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
       Вказана ухвала мотивована тим, що відповідно до пункту 2 частини 7 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Зважаючи, що заява пред`явлена двома особами, проте судовий збір сплачено лише одним заявником - ОСОБА_2 , місцевий суд дійшов висновку про залишення позову без руху для доплати судового збору другим заявником.
       Не погодившись з такою ухвалою суду,  ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила вищевказану ухвалу скасувати, цивільну справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що об`єктом справляння судового збору у даному випадку є одна процесуальна дія, що стосується встановлення одного юридичного факту — зареєстрованого між заявниками шлюбу. Заява подана подружжям в порядку окремого провадження спільно, одномоментно, один раз та не потребує окремого розгляду вимог для кожного подружжя. суб`єктом подання дійсної заяви про розірвання шлюбу є саме подружжя. Посилання судом першої інстанції на аналогію щодо звернення позивачів із позовними вимогами немайнового характеру кожен сплачує судовий збір окремо є безпідставним та незастосованим до дійсної категорії справ.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику. 
       Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.
       Так, відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
       Відповідно до частини 3 статті 293 ЦПК України визначено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.
       Отже, з аналізу дійної статті вбачається, що суб`єктом звернення із відповідною заявою є саме подружжя за спільною заявою, а не один з подружжя.
       Згідно частини 1 статті 4 Закону України “Про судовий збір” вбачається, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
       Частиною 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Отже, аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що об`єктом справляння судового збору в окремому провадженні є саме заява, з якою звертаються відповідні суб`єкти.
       Таким чином, здійснивши аналіз вказаних норм цивільного процесуального законодавства та законодавства про сплату судового збору у їх сукупності, вбачається, що заява про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя подається самим подружжям, що складає чоловік та дружина, тобто суб`єктом звернення із дійсною заявою є саме подружжя, що випливає із основної суті окремого провадження та його характеристик, а саме, у відсутності спору про право, де встановленню підлягає юридичний факт чи конкретна обставина, що має юридичне значення, та специфічний склад його учасників, де на відміну від позовного провадження, де сторонами процесу є позивач та відповідач, у окремому провадженні відсутні сторони процесу, наявний лише заявник та заінтересовані особи, отже судовий збір сплачується подружжям як єдиним суб`єктом за подання ним заяви, а не за розгляд певних вимог, що є прерогативою позовного провадження, у зв`язку з чим законодавець чітко встановив, що судовий збір справляється не за певні вимоги, а за подання відповідної заяви. 
       Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що заявниками було вірно сплачено судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за подання заяви окремого провадження, отже суд першої інстанції дійшов невірного висновку про наявність підстав для залишення заяви без руху для доплати судового збору іншим заявником, а тому відповідна ухвала підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
       Окремо, колегія суддів хоче наголосити, що застосування до окремого провадження вимог зі сплати судового збору, що застосовуються до позовного провадження, є безпідставним з наведених вище підстав.
       Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, – 

п о с т а н о в и л а:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.

       Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів. 

       Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року.

               Головуючий:                                         Демченко Е.Л.

        Судді:                                                 Куценко Т.Р. 

Макаров М.О.